Справа № 638/8246/25
Провадження № 1-в/638/527/25
УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4

представника- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

5 травня 2025 року начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання на підставі ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Харкова від 01.09.2023, скасованого Харківським апеляційним судом від 15.01.2024 в частині призначеного покарання, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 26.06.2024. Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 02.08.2023 по 21.09.2023 з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі. Зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 покарання, відбуте частково за вироком Київського районного суду міста Харкова від 01.09.2023, скасованого Харківським апеляційним судом від 15.01.2024 з 21.03.2024 по 26.06.2024 включно. Запобіжний захід у вигляді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 має попередні судимості, покарання за якими засудженим не відбуті і приєднані до знову призначеного на підставі 4.4 ст. 70 та ч.1 ст. 71 КК України. Так, 15.03.2021 року ОСОБА_4 засуджений Московським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 2 роки.

Знятий з обліку 10.04.2023 року у зв?язку із закінченням іспитового строку за ухвалою від 24.03.2023 року Московського районного суду міста Харкова, відповідно до вимог ч, 1 ст. 78 КК України.

Ухвалою від 02.06.2023 року Московського районного суду містаХаркова, керуючись ч.3 ст. 75, ч,1 ст. 78, 4.3 ст. 78 КК України скасовано ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 24.03.2023 року у справі № 643/ 20066/20 (провадження 1-В/643/101/23);

01.09.2023 року ОСОБА_4 засуджений Київським районним судом міста Харкова за ч.1 ст.

296, ч.1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року вирок Київського районного суду міста Харкова від 01 вересня 2023 року в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за цією нормою - 2 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71, п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 72 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2021 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 15 березня 2021 року Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 2 епізоди: 03.10.2020 р. на суму 273 грн. 60 коп.

Відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX) особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2020 становить 2 102 грн.

Таким чином дії ОСОБА_4 за вироком Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2021 року слід кваліфікувати за ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна.

З урахуванням встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян на час вчинення злочину, представник колонії просить звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 15 березня 2021 року Московського районного суду міста Харкова у зв?язку із усуненням кримінальної караності діяння; виключити з резолютивної частини вироку Київського районного суду міста Харкова від 01 вересня 2023 року, скасованого вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року в частині призначеного покарання, посилання на приписи ч. 1 ст. 71 КК України; керуючись п. 14 ч.1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України вирішити інше питання про всякого року сумнів, що виникне: а саме - керуючись вимогами п.п. «б» п. ч.1 ст. 72 КК України визначити остаточний строк до відбуття засудженому ОСОБА_4 за вироком від 26 червня 2024 року Московського районного суду м. Харкова.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Засуджений в судовому засіданні клопотання колонії підтримав та просив задовольнити.

Представник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» зазначив, що установа підтримує клопотання у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду міста Харкова від 01.09.2023, скасованого Харківським апеляційним судом від 15.01.2024 в частині призначеного покарання, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 26.06.2024. Зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 02.08.2023 по 21.09.2023 з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі. Зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 покарання, відбуте частково за вироком Київського районного суду міста Харкова від 01.09.2023, скасованого Харківським апеляційним судом від 15.01.2024 з 21.03.2024 по 26.06.2024 включно. Запобіжний захід у вигляді застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Вирок набрав законної сили 30.07.2024 року.

На теперішній час ОСОБА_4 відбуває покарання за цим вироком в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбачене п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Тобто два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 01.01.2015 становить 1 218 грн.; - 01.01.2018 становить 1 762 грн.; 01.01.2020 становить 2 102 грн.

Відповідно до вироку Московського районного суду міста Харкова від 15.03.2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 2 роки.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 14.03.2021 року Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повтрно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод:- 03.10.2020 року на суму 273 грн. 60 копійки.

Таким чином, діяння, вчинене ОСОБА_4 03.10.2020 діяння наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

01.09.2023 року ОСОБА_4 засуджений Київським районним судом міста Харкова за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року вирок Київського районного суду міста Харкова від 01 вересня 2023 року в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч.1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за цією нормою - 2 роки обмеження волі. На підставі ч.1 ст. 71, п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 72 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2021 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно виключенню з вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, та який в частині призначення покарання скасовано вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року, підлягають посилання на приписи ч.1 ст. 71, п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 72 КК України, відповідно до яких частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 15 березня 2021 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для вирішення питань про всякого роду сумніви та протиріччя відповідно до положень ст. 537 КПК України, а саме визначення остаточного строку до відбуття засудженому ОСОБА_4 за вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.04.2024, на підставі п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КПК України.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» щодо засудженого ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненню від покарання, призначеного вироком Московського районного суду міста Харкова від 15.03.2021 року , яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі викладеного, вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст. 186 КК України.

Керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 про звільнення від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Московського районного суду м.Харкова від 15.03.2021 за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 за ч. 1 ст. 296 КК України, скасованого вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 15.01.2024 посилання на приписи ч. 1 ст. 71, п.п. «б» п.1 ч. 1 ст. 72 КК України щодо часткового приєднання за сукупністю вироків невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2021 та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2024 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31.07.2025 року.

Суддя ОСОБА_1