Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2088/25
номер провадження 1-кс/695/654/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Золотоноша клопотання старшого слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000407 від 16.04.2025 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Паліївка Лотугинського району Луганської області, офіційно не працюючого, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину 2016 року наодження, особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, не є, зі слів є учасником бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ..

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000407 від 16.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він діючи умисно, з корисливих мотивів, близько 21 год. 00 хв. 15 квітня 2025 року вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_8 та знаходиться за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, цього ж дня, близько 22 год. 00 хв., з метою реалізації спільного злочинного умислу, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, прибули до домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно проникли на огороджену територію домоволодіння.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел, не маючи правових підстав (ані дійсного, ані уявного права) на володіння транспортним засобом, з метою незаконного збагачення, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , шляхом пошкодження навісного замка на сарайному приміщенні, проник всередину та незаконно заволодів мотоциклом марки SPARK SP 125 С-2С, що належить ОСОБА_8 , вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-25/6325-АВ від 02.05.2025 становить 16 616.31 грн.

У подальшому, спільники перемістили викрадений мопед за межі території домоволодіння потерпілого, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 16 616, 31 грн.

28 травня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме:

1.Протокол прийняття заяви від 16.04.2025;

2.Протокол огляду місця події - домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 від 16.05.2025;

3.Протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 17.04.2025;

4.Висновок експерта № СЕ-19/124-25/6325-АВ від 02.05.2025;

5.Обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 15.05.2025;

6.Огляд місця події від 15.05.2025;

7.Повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 28.05.2025.

У ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовуються наступними обставинами:

-ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

-ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на потерпілого, оскільки вони проживають в одному населеному пункті, як і свідки у справі. В даному випадку підозрюваний може використовувати методи умовляння, погроз або шантажу, щоб змусити свідків та потерпілого змінити раніше надані показання на його користь або взагалі відмовитися від їхнього надання і це може бути спрямоване на уникнення ним від кримінальної відповідальності;

- ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , раніше судимий за злочини проти власності, а тому в разі не обрання йому запобіжного заходу, матиме змогу й надалі вчиняти інші злочини, крім того останній ніде працює та злочинна діяльність є єдиним джерелом його доходу;

-ризик запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може використовувати свої контакти, вплив або інші засоби для знищення чи приховування доказів, маніпулювання учасниками провадження, поширення недостовірної інформації або втручання у діяльність слідчих органів. Такі дії можуть суттєво ускладнити об`єктивне розслідування справи та перешкоджати встановленню істини.

Таким чином, органом досудового розслідування відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин слідчий за згодою з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням, яким просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор наполягали на обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на обґрунтованість вказаних ризиків.

Захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, а заявлені органом досудового розслідування ризики вважав такими, що не підтверджуються достатніми доказами для обрання найтяжчого запобіжного заходу.

Підозрюваний підтримав думку захисника, вказував, що має постійне місце проживання в с. Лукашівка Золотоніського району, зобов`язувався належно виконувати покладені на нього обов`язки.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора, слідчого підозрюваного, та його захисника, слідчий суддя виходить з наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та практика Європейського суду з прав людини, зокрема висновки викладені у рішеннях у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де вказано, що під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з цього, під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 в цілому обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, що, зокрема, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів.

Згідно зі ст.ст. 176, 177 КПК України законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За п. 2, п. 4 та п. 5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 6 та 8 статті 176 цього КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи заявлені у клопотанні ризики, слідчий суддя вважає, що останні доведені частково та вважає обґрунтованим заявлений ризик можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, адже, зокрема санкцією ч. 2 ст.289 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Також слідчим суддею враховано, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується негативно, що стверджується довідкою-характеристикою від 16.05.2025р. за №86/14-57 виданою виконавчим комітетом Зорівської сільської ради.

ОСОБА_6 ніде не працює, офіційних джерел доходів не має.

Тяжкість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні наведених ризиків, зокрема щодо переховування та знищення не віднайдених речових доказів, однак не може розцінюватися як єдиний ризик, та враховується в сукупності із іншими обставинами, які характеризують особу підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання та проживає за місцем своєї реєстрації, що вказує на наявність у нього тісних соціальних зв`язків, що може стримувати його від можливої втечі чи переховування від органів досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин щодо ризику можливого переховування від органу досудового розслідування слідчий суддя приходить до висновку, що останній ризик є наявним, однак останній не єдиний та з метою його запобігання можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Ризик тиску на свідків на початковому етапі слідства є вагомим на стадії досудового розслідування (справа Яжинський проти Польщі, рішення ЄСПЛ № 15479/02, від 4 жовтня 2005 року), оскільки на даний час слідством не встановлені всі можливі свідки та обставини даної події. Однак органи досудового розслідування не довели, що інші запобіжні заходи, що не пов`язані з позбавленням волі, не зможуть запобігти вказаному ризику, а ОСОБА_6 буде свідомо порушувати встановлені відносно нього обмеження з метою такого тиску на свідків чи потерпілого.

Надані слідчому судді матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, або, що органи досудового розслідування виконували всі слідчі (розшукові) чи інші процесуальні дії для здійснення розшуку підозрюваного.

Також відсутні дані, що підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відтак, ризики можливого вчинення іншого кримінального правопорушення чи запобігання спробам перешкоджанню іншим способом, про які вказано у клопотанні, належним чином не обґрунтовані, не підтверджуються жодними доказами, а тому не враховуються слідчим суддею.

Щодо доводів органів слідства про ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , оскільки останній раніше судимий за злочини проти власності, слідчий суддя вважає за необхідне керуватися висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 27.09.2018р. у справі №647/1831/15-к, відповідно до яких Верховний Суд вказав, що припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Положенням ч. 3 ст. 176 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що органами досудового слідства доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Однак належних доказів недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде домашній арешт, і такий запобіжний захід буде достатнім, щоб забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і виправданим з урахуванням ризиків, даних про особу підозрюваного та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Разом з тим, у розумінні загальних вимог глави 10 КПК України, домашній арешт є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому на даній стадії його дія обмежена строком досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків.

На підставі ст.ст. 176, 177, 178, 183, 192-194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ст. слідчої слідчого відділу Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого, прокурора, суду, за першою вимогою;

2) цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

4) постійно носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали - до 29 липня 2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 02 червня 2025 року о 17 год. 10 хв.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1