Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7920/25
Провадження № 1-кс/644/1040/25
02.09.2025
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

До Індустріального районного суду м. Харкова 01 вересня 2025 надійшло клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на вилучене 31.08.2025 у ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорій «А», «В», «С», видане 15.10.2002 ДАІ МВС-УВС Київської області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що 31.08.2025 близько 12:57 години за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова, 295, при перевірці документів у водія автомобіля Peugeot 307 державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , останній пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорій «А», «В», «С», видане 15.10.2002 ДАІ МВС-УВС Київської області, з ознаками підробки, про видачу якого відсутні відомості в базі ІПНП, при цьому ОСОБА_4 зазначив, що отримав його в 1994 році.

Вищезазначене вилучене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, підставою і метою арешту майна є позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вилученим під час огляду майном, оскільки щодо нього існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом правопорушення.

Таким чином арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання направлено до суду 01.09.2025.

Прокурор в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав, просив задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, і тому суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СД ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України.

31.08.2025 р. під час перевірки документів ОСОБА_4 надав поліцейським посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 15.10.2002 ДАІ МВС-УВС Київської області про видачу якого відсутні відомості в базі ІПНП.

У зв`язку з чим 31.08.2025 в період часу з 13:47 до 13:55 години під час огляду місця події слідчим СВ ВП №1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області біля будинку 295 по пр-ту Героїв Харкова у м. Харкові у ОСОБА_4 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «А», «В», «С», видане 15.10.2002 ДАІ МВС-УВС Київської області на ім`я ОСОБА_4 та поміщено до полімерного сейф-пакету НП України PSP 1201049.

При цьому ОСОБА_4 зазначив, що отримав посвідчення водія в 1994 році.

Постановою дізнавача СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 01.09.2025 року за матеріалами кримінального провадження № 0000472 від 01.09.2025 вилучене у ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_1 - визнано речовим доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000472 від 01.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 31.08.2025 у ОСОБА_4 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії «А», «В», «С», видане 15.10.2025 ДАІ МВС-УВС Київської області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: