Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1687/22
Провадження № 1-кс/499/30/25
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 399 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29 травня 2025 року в провадження судді ОСОБА_1 передано заяву представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 399 Кримінального кодексу України.

Заяву про відвід судді сторона захисту обґрунтувала наступним.

19 лютого 2024 року головуючий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 своєю ухвалою постановив порушити перед кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області питання щодо наявності підстав притягнення захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за наслідками його неприбуття нібито без поважних причин у судові засідання.

01 липня 2024 року головуючий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 своєю ухвалою вдруге постановив порушити перед кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області питання щодо наявності підстав притягнення захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за наслідками його неприбуття нібито без поважних причин у судові засідання.

За жодною з вищевказаних ухвал судді ОСОБА_5 кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області адвоката ОСОБА_4 не лише не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, навпаки - відмовлено у відкритті дисциплінарних проваджень.

Окрім того, своєю ухвалою від 01.07.2024 року своєю ухвалою в зазначеній справі головуючий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 наклав на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення в розмірі 3028 грн. за нібито неявку в судове засідання без поважних причин.

Своєю ухвалою від 01.07.2024 року своєю ухвалою в зазначеній справі головуючий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 наклав на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення в розмірі 4542 грн. за нібито неявку в судове засідання без поважних причин.

Ухвалою від 17 квітня 2025 року в зазначеній справі головуючий суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про скасування раніше накладених на обвинуваченого ОСОБА_3 грошових стягнень ухвалами від 01.07.2024 р. та 12.09.2024 р.

Свою відмову в задоволенні клопотання сторони захисту він мотивував тим, що надані обвинуваченим консультаційні висновки 1, 2, повідомлення не містять відомостей про перебування обвинуваченого в закладі охорони здоров`я через лікування та відомостей про неможливість ним тимчасово залишити цей заклад за станом його здоров`я, та амбулаторне лікування не передбачає перебування хворого в медичному закладі, тому відсутня підстава неможливості обвинуваченим тимчасово залишити цей заклад для прибуття до суду чи участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Разом з тим, головуючий суддя ОСОБА_5 , уперто і навмисно ігнорує клопотання сторони захисту від 10.04.2025 року про очевидну недопустимість доказів, посилаючись на його несвоєчасність, досліджує докази сторони обвинувачення, хоча в клопотанні ставиться питання про визнання очевидно недопустимими і припинення дослідження всіх доказів сторони обвинувачення через розслідування справи неуповноваженою особою державним службовцем.

Аналіз необґрунтованих і незаконних ухвал суду про процесуальний вплив на сторону захисту безспірно свідчить про очевидну неприязнь головуючого судді ОСОБА_5 як до обвинуваченого, так і до його захисника, про виключно каральну мету такого впливу без будь-яких законних підстав на те, на нехтування головуючим суддею ОСОБА_5 правами особи з інвалідністю, вимогами ст. 49 Конституції України та садистським відношенням до хворіючої людини в цілому.

Самовправна, недостойна звання судді поведінка, систематичні зловживання заходами процесуального впливу, направлена на недопущення можливості стороні захисту реалізувати свої процесуальні права, свідчить про очевидну упередженість головуючого судді ОСОБА_5 до сторони захисту.

Захисник обвинуваченого посилається на незаконний тиск на сторону захисту шляхом накладення грошових стягнень на обвинуваченого, безпідставного ініціювання дисциплінарного провадження за неіснуючі порушення етики захисником, систематичне, умисне порушення головуючим суддею ОСОБА_5 вимог ст. 87 ч. 4 КПК України, - та вважає, що він безумовно є упередженим щодо сторони захисту, і тому підлягає відводу від розгляду провадження.

Розгляд заяви призначено на 16 червня 2025 року у відкритому судовому засіданні з викликом учасників провадження.

В судове засідання учасники кирмінального провадження не з`явилися.

Суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, заяв клопотань не надавав, про причини неявки не повідомляв, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Неявка учасників справи в судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді, а отже суд уважав можливим провести розгляд за відсутності учасників, які не з`явились.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді, прийшов до таких висновків.

Сторона захисту заявила судді ОСОБА_5 відвід з підстав передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України, передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

В провадженні судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 399 Кримінального кодексу України.

Вивчивши та узагальнивши посилання ОСОБА_4 вбачається що, підстави для задоволення заявлено відводу відсутні.

Посилання щодо необґрунтованих і незаконних ухвал суду про процесуальний вплив на сторону захисту, які свідчать про очевидну неприязнь головуючого судді ОСОБА_5 як до обвинуваченого, так і до його захисника, про виключно каральну мету такого впливу без будь-яких законних підстав на те, на нехтування головуючим суддею ОСОБА_5 правами особи з інвалідністю, вимогами ст. 49 Конституції України та садистським відношенням до хворіючої людини в цілому, самовправна, недостойна звання судді поведінка, систематичні зловживання заходами процесуального впливу, направлена на недопущення можливості стороні захисту реалізувати свої процесуальні права не знаходять свого підтвердження.

Частиною 1 статті 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засіданні зобов`язані заявити самовідвід. Відповідно до ч.2 ст.80 КПК України, за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суд не може погодитися з посиланнями сторони захисту у заяві про відвід судді, оскільки вони не обґрунтовані та не надано жодного належного та допустимого доказу наявності підстав для задоволення відводу судді ОСОБА_5 .

З цього питання у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що процесуальні дії судді, законність та обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно незгода сторони з винесенням суддею судового рішення, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін у справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Суд не знаходить в доводах ОСОБА_4 доказів сумніватися у безсторонності судді ОСОБА_5 в розгляді кримінального провадження відносно його підзахисного.

Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка особи може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (див. рішення у справі : «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п. 48).

У заяві про відвід судді ОСОБА_5 не наведено конкретних фактів, які б викликали сумнів у необ`єктивності чи неупередженості судді ОСОБА_5 , а зазначені підстави на які посилається сторона захисту взагалі не підтверджують та не вказують чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі, що є лише факт постановлення ухвал, з якими сторона захисту не згодна та розцінює процесуальні дії судді як такі, що викликають сумнів та упередженість, не згода з процесуальним рішенням, яке не оскаржується не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи, оскільки не є підставою для відводу та доказом неупередженості та безсторонності судді ОСОБА_5 .

Суд вважає, що для відводу судді мають бути обґрунтовані наявні факти, покладені в основу заяви про відвід, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, а їх наявність повинна бути доведеною. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови в його задоволенні. Зловживання правом на відвід (самовідвід) не допускається та означає недобросовісне використання незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Таким чином, обставини, які наведені у заяві, не є такими, що ставлять під сумнів безсторонність судді, не наведена наявність його особистої заінтересованості, відсутні докази, які б вказували про прихильність чи уподобання стосовно однієї із сторін та жодним чином не вказують про порушення ним норм КПК України.

Крім того , так як ОСОБА_4 посилається на п.4 ч.1 ст.75 КПК України , то слід зазначити, що при тлумаченні змісту поняття «інші підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Суд наголошує, що КПК визначені підстави для відводу судді, а його неупередженість презумюється тим, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним від будь-якого незаконного впливу та керується верховенством права, здійснюючи правосуддя на основі Конституції, законів України з додержанням принципу верховенства права.

Суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

Суддя може розглядати справу за наявності обставин, які на думку поміркованої, розумної, законослухняної та поінформованої людини, можуть здаватися такими, що створюють конфлікт особистих інтересів судді з його професійними обов`язками, за умови, що він повідомив про існування таких обставин сторонам і вони не заперечують проти участі судді в розгляді справи, а сторони та їх адвокати мають можливість порадитися і прийняти рішення щодо продовження слухання справи цим суддею. Відчуття упередженості це формування в судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява про відвід судді не є вмотивованою та обґрунтованою, оскільки не містить достатніх, належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені ст.75 КПК України, крім того не встановлено інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 399 Кримінального кодексу України, а тому у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 80 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 399 Кримінального кодексу України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6