Справа № 487/3884/24
Провадження № 1-кп/487/342/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000991 від 12.08.2023 року та№0001266 від 20.02.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на період дії воєнного стану на посаді водія автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос»

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

13.05.2023, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби по 17.05.2023 р.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України - у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, 14.01.2025, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія автомобільного взводу роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу, до 29.04.2025 р.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 себе винним у вчиненні описаних злочинів визнав повністю, пояснив, що 13.05.2024 року він повернувся з відпустки до військової частини. У відпустку він їздив у зв`язку з хворобою матері, після повернення в нього стався нервовий зрив після чого він покинув військову частину в яку повернувся 26.07.2023 р. Після цього, його відпустили у відпустку у зв`язку зі смертю батька. 14.01.2025 р. повернувшись з відпустки в нього знов стався нервовий зрив, після чого він знов покинув територію військової частини в яку добровільно повернувся 29.04.2025 р.

Наказом №14 командира в/ч НОМЕР_1 від 27.02.2023 р. відповідно до якого ОСОБА_4 зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1

Доповіддю тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 по факту не з`явлення на службу вчасно без поважних причин з відпустки матроса ОСОБА_4 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 13.05.2023 р. не повернувся з відпустки.

Рапортом командира автомобільного взводу роти матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 13.05.2025 р. не повернувся з відпустки.

Рапортом командира роти матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 13.05.2023 р. не повернувся з відпустки.

Іменним списком для проведення вечірньої перевірки роти матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 13.05.2023 р. на вечірній повірці відсутній.

Відпускним квитком відповідно до якого ОСОБА_4 знаходився у відпусці з 03.05.2023 по 12.05.2023 дата повернення 13.05.2023

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №90 від 13.05.2023 відповідно до якого ОСОБА_4 знято зі всіх знято зі всіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Рапортом начальника штабу в/ч НОМЕР_1 відповідно до якого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 було доставлено до в/чА4656.

Військовим квитком ОСОБА_4 .

Рапортом командира роти матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 15.01.2025 р. під час проходження військово лікарської комісії самовільно залишив розташування лікарні.

Доповіддю тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення частини матросом ОСОБА_4 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 15.01.2025р. вибув до медичного закладу для здачі аналізів , проте до медичного закладу не прибув. О10.00 ОСОБА_4 повідомив по телефону старшому сержанту ОСОБА_6 , що він самовільно залишає місце служби.

Іменним списком для проведення вечірньої перевірки роти матеріально - технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої матрос ОСОБА_4 15.01.2025 р. на вечірній повірці відсутній.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу … Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання, керуючись ст..65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, вини особи та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме: вчинення обвинуваченим тяжкого злочину, обставину, що пом`якшує покарання визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, незначного мотиву, що став причиною побиття потерпілого суд вважає, можливим виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів за умови призначення йому покарання за ч.5 ст. 407 КК України 5 років позбавлення волі.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід залишити попереднім тримання під вартою.

Строк покарання слід рахувати з моменту його затримання 29.04.2025 р.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та призначити йому міру покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід залишити попереднім тримання під вартою.

Строк покарання слід рахувати з моменту його затримання 29.04.2025 р.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1