Cправа № 398/2380/25
Провадження № 1-кп/399/42/2025
УХВАЛА

Іменем України

22 травня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка кримінальне провадження № 0000056 від 26.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , військовослужбовця, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_4 у виненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Раніше до канцелярії суду надійшло клопотання в якому прокурор зазначив, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні, відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 22 від 16.03.2023 солдата ОСОБА_4 , призначено на посаду старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , поставлено на усі види забезпечення, та на котлове забезпечення зараховано з 19.03.2023.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Українівведено воєнний стані із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Крім того, цього ж дня Указом Президента України « Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені його завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучатись питати дозволу у командирів відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Статтею 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено, що розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимогСтатутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України старший навідник 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

28.05.2023 у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел незаконно ухилитися від проходження військової служби.

Так, 28.05.2023 солдата ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись віл проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав до місця свого проживання що за адресою: АДРЕСА_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_3 солдата ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним самовільному залишення місця служби без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

На підставі вище викладеного, керуючись статтею 194 КПК України виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, що дають підстави обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, містяться в належних і допустимих доказах, зібраних під час досудового розслідування та містяться у матеріалах кримінального провадження.

Продовження строку дії застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, підлягає продовженню з урахуванням особи обвинуваченого, характеризуючи даних, обставин і характеру злочину у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 .

Таким чином, ризики, які були враховані судом при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченіп.п. 1, 3, 4, 5 ч.І ст.177 КПК України, та при продовженні покладених на ОСОБА_4 обов`язків не зменшились, не відпали та фактично залишились дотепер, оскільки, крім іншого, обвинувачений може:

З урахуванням наявності вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості обвинувачення, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, яка передбачена санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, стороною обвинувачення встановлено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які продовжують мати місце і на даний час, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від суду шляхом залишення постійного місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, немає стійких соціальних зв`язків у вигляді постійного місця проживання, тому в будь-який час має можливість залишити межі Кіровоградської області. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Крім того, ОСОБА_4 достовірно знаючи місця перебування та свідків у справі, шляхом погроз та іншими способами може незаконного впливати і схиляти останніх до незаконних дій, які можуть безпідставно його виправдовувати, у тому числі схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують ОСОБА_4 , чим перешкоджати встановленню істини у справі, чи взагалі схилення до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь нього.

Крім того, сторона обвинувачення враховує, що наразі обвинувачений, будучи військовослужбовцем у складі Збройних Сил України, обвинувачується у тяжкому злочині, який посягає на встановлений порядок несення військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, що істотно негативно впливає на підтримання належної військової дисципліни у Збройних Силах України та підриває обороноздатність держави в умовах активного ведення бойових дій, обумовлених військовою агресією проти України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану у скоєні злочину, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також приймаючи до уваги те, що суддя своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не погодився з клопотанням прокурора та пояснив, що не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, суду та впливати на свідків, просив в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу відмовити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.04.2025 року обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 31.03.2025 року по 29.05.2025 року включно. Тобто, строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 29.05.2025 року, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є умисними тяжким злочином, за яке кримінальним законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, що свідчить про наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 178 КПК України, суд враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, а також те, що судовий розгляд триває, а тому приходить до висновку, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися та продовжують існувати, внаслідок чого існує необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою й відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави встановлений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.04.2025 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст.177, 178, 181, 314-316 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кирнасівка, Тульчинського району Вінницької області продовжити на строк 60 днів до 14 години 00 хвилин 20 липня 2025 року.

Розмір застави встановлений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 1 квітня 2025 року - залишити без змін.

Строк дії ухвали - до 20 липня 2025 року до 14 години 00 хвилини.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченим - з дня вручення йому копії ухвали, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено о 16 годині 30 хвилин 22 травня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1