Справа № 201/4308/25
Провадження № 1-кп/201/839/2025
УХВАЛА

01 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра в межах кримінального провадження № 0000019 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.06.2021 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 13.09.2021 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, даним покаранням поглинено покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 30.06.2021 та до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 04.11.2021 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 13.09.2021, більш суворим та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 7 місяців;

- 12.03.2024 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 369 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднано 1 місяць за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 04.11.2021 та до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- 02.05.2024 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеного вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12.03.2024, менш суворим та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць. 30.11.2024 умовно-достроково звільнений для проходження військової служби за контрактом, невідбутий строк покарання 4 роки 1 місяць 13 днів,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Малокатеринівка Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 09.10.2017 Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 119 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 21.01.2020 Кіровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, дане покаранням поглинено покаранням за вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2017 та до відбуття 4 роки позбавлення волі;

- 06.09.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання даного вироку та покарання за вироком Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21.01.2020 остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 09.11.2023 звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представник потерпілого ОСОБА_11

ВСТАНОВИВ:

В провадження Соборного районного суду міста Дніпра надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000019 відносно ОСОБА_3 і ОСОБА_4 обвинувачених у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою в обґрунтування якого прокурор посилався на те, що існує ризик переховування від суду, так як обвинувачені підозрюються у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, що може спонукати обвинувачених до уникнення відповідальності. Також вважає, що підозрювані розуміють факт того, що обвинувачення у вчиненні злочину базується у тому числі на показаннях свідків та потерпілих, тому можуть незаконно впливати на них у кримінальному провадженні, та шляхом погроз або умовлянь із застосуванням фізичного або психологічного впливу примусити останніх до зміни своїх показів. Крім того прокурор вважає, що існує ризик того, що підозрювані можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останні офіційно не працюють, інших законних джерел отримання доходу не мають, раніше неодноразово судимі за злочини проти власності, мають не зняті та не погашені у встановленому Законом порядку судимості, повторно вчинили тяжкий корисливий злочин проти власності, а тому останні в разі застосування до них більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, можуть продовжувати вчиняти протиправні дії, пов`язані з вчиненням інших кримінальних правопорушень, в тому числі з корисливою метою.

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишили вирішення цього питання на розсуд суду, а потерпіла ОСОБА_8 та представник ОСОБА_11 просили продовжити строк дії запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 посилаючись на недоведеність ризику, а ОСОБА_3 просив розглянути питання про застосування до нього менш суворого заходу та застосувати до ОСОБА_4 інший запобіжний захід, так як останній до вчинення крадіжки не причетний.

Захисник ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти клопотання прокурора посилаючись на те, що обвинувачення будується виключно на даних про те, що обвинувачений здав викрадений ліхтарик в ломбард, в той час як ОСОБА_3 стверджує, що вчинив злочин один і будь-яких інших доказів причетності ОСОБА_4 до крадіжки не має.

Також звернули увагу, що жоден з ризиків не доведений, адже обвинувачений після обшуку у нього вдома самостійно прибув до поліції за викликом де і був затриманий. Він має на утриманні чотирьох малолітніх дітей і його дружина в даний час вагітна, що свідчить про міцні соціальні зв`язки і, відповідно, відсутність ризику уникнення суду.

Ризик впливу на свідків і потерпілих відсутній, так як з самого складу злочину видно, що очевидців злочину не було, а тому немає на кого впливати.

Ризик продовження злочинної діяльності також не високий, так як обвинувачений хоча і судимий, однак після звільнення прийняв рішення жити чесно, працює, виховує дітей, долею яких не бажає ризикувати, а тому і вчиняти нові злочини не має наміру.

Заслухавши учасників, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість обвинувачення не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає встановленим наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, він був звільнений з місць позбавлення волі за умови підписання контракту, однак покинув військову частину і переховувався в місті Дніпро.

Також, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_3 будучи засудженим за умисний корисливий злочин, не відбув покарання повністю та обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів проти власності, останній офіційно не працює, інших законних джерел отримання доходу не має, що свідчить про високий ризик продовження злочинної діяльності.

Також, суд вважає встановленим ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

Крім того, не виключена наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній офіційно не працює, інших законних джерел отримання доходу не має, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому Законом порядку судимість і в даний час обвинувачується у вчиненні повторно тяжкого корисливого злочину проти власності.

Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що обвинувачені можуть їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно обвинувачених може бути обрано запобіжний захід.

В той же час, ризик впливу на свідків прокурором не доведений, так як не вказано на яких саме свідків можуть впливати обвинувачені, як не вказано і обставин які б свідчили про можливість впливу.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 , суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує: вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не є поганим чи таким, що створює додаткові незручності при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу; його соціальні зв`язки, які відсутні; те що він не працює, не має постійного місця проживання, був звільнений з місць позбавлення волі в зв`язку з укладенням контракту з ЗСУ після чого покинув військову частину, обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, обставини та наслідки злочинів описані в обвинувальному акті, те що обвинувачений неодноразово судимий, що свідчить про те, що суспільна небезпека, в даному випадку, превалює над правом на свободу обвинуваченого, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення встановлених судом ризиків.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 суд вважає за можливе визначити заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень.

Вирішуючи питання про доцільність продовження найсуворішого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , суд врахує вищевказані ризики, те що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховує: вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не є поганим чи таким, що створює додаткові незручності при застосуванні найсуворішого запобіжного заходу; його соціальні зв`язки, які відсутні; те що він не працює, має постійне місце проживання де живе з дружиною і малолітніми дітьми, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обставини та наслідки злочину описані в обвинувальному акті, те що обвинувачений неодноразово судимий, що свідчить про те, що суспільна небезпека, в даному випадку, превалює над правом на свободу обвинуваченого, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для забезпечення встановленого судом ризику.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його сімейний стан, наявність дітей на утриманні, суд вважає достатньою заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до 29 червня 2025 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 181 680 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду, не відлучатись з міста Дніпра без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава може бути звернена в дохід держави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до 29 червня 2025 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у розмірі 60 560 гривень, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятиденний строк з дня її проголошення шляхом подання скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а обвинуваченим в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 01 травня 2025 року о 18:00 годин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1