КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1164/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001064 від 04.06.2024,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке 27.11.2024 виявлене та вилучене під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, а саме: автомобіль, марки Land Rover Range Rover, 2023 р.в., бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що на праві власності належить ОСОБА_7 , із забороною його відчуження та розпорядження.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що слідчий суддя не переконався в наявності доказів, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не було з`ясовано питання обґрунтованості підозри, що свідчить про те, що накладаючи арешт на транспортний засіб, слідчий суддя застосував негативні наслідки до особи, не переконавшись в необхідності застосування такого обмеження.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 31.01.2028 року розірвали шлюб, а 30.12.2023 ОСОБА_7 придбала автомобіль Land Rover Range Rover у ТОВ «Віді-Пауер», в той час, жодним із долучених до клопотання документів не підтверджено, що придбаний автомобіль має будь-яке відношення до кримінального провадження.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що ані клопотання про арешт майна, ані жоден із долучених документів не містить відомостей про те, що автомобіль, який належить ОСОБА_7 , може бути речовим доказом.

Прокурор та представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 у судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З урахуванням наведеного, оскільки слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, копію оскаржуваної ухвали представник власника майна отримав 25.12.2024, а апеляційну скаргу подав до суду 30.12.2024, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001064 від 04.06.2024 за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше червня 2022 року, ОСОБА_9 , який обіймав посаду радника заступника Міністра оборони України та, в силу займаної посади, мав вплив на працівників Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час дії воєнного стану, первинно введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, вирішив шляхом обману, під приводом участі підконтрольної юридичної особи у процедурах оборонних закупівель текстильної продукції, в тому числі військової форми, для потреб Збройних Сил України за завищеними по відношенню до ринкових цінами, заволодіти грошовими коштами в особливо великих розмірах, виділеними з державного бюджету на вказані потреби.

Отже, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи учасниками організованої групи, виконали усі дії, які вважали за необхідне задля доведення спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами на загальну суму 237 695 900 грн 44 коп., що становить особливо великий розмір, за вказаним договором до кінця, проте кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, через відмову у прийомі товару через виявлення дефектів посадовими особами Міністерства оборони України.

27.11.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_9 , а також ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

25.11.2024 ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля, яким користується підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: автомобіля марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в., бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, що становлять суттєве значення для досудового розслідування, відшукання знаряддя злочину та майна, здобутого в результаті його вчинення, а також встановлення інших осіб, причетних до кримінальних правопорушень, та вилучення наступних речей і оригіналів документів щодо проведених фінансово-господарських операцій Міністерством оборони України (код ЄДРПОУ № 00034022) із SINCLAIR & WILDE LTD, а також фінансово-господарських документів Grup Impex Tekstil Tasarim Sanayi ve Dis Ticaret A.S., акції якої належать BARER CORPORATE YETIRIM HOLDING ANONIM SIRKETI, ТОВ «Рекламний текстиль» (код за ), інших фізичних та юридичних осіб, а саме:

- договорів (контрактів) з усіма додатками та доповненнями до них, в тому числі договорів від 11.10.2022 № SW-1/26092022, від 11.10.2022 № SW-2/26092022, від 11.10.2022 № SW-3/26092022, від 11.10.2022 № SW-4/26092022, від 20.10.2022 № SW-5/26092022, додаткових угод, специфікацій до них, видаткових накладних, актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) або товарів, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, платіжних документів, актів проведення взаємозаліків, сертифікатів, паспортів якості, свідоцтв, листування, документів митного оформлення, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 631 та карток по рахунку 631 (в електронному та паперовому виглядах), відомостей щодо руху коштів (в електронному та паперовому виглядах), тендерної документації стосовно закупівлі зазначеної продукції;

- належним чином завірених копій установчих, статутних та реєстраційних документів наведених юридичних осіб, наказів про призначення та звільнення їх керівників, протоколів загальних зборів підприємств з питань призначення та звільнення їх керівників, свідоцтв платника податку на додану вартість, ліцензій на здійснення господарської діяльності; податкових декларацій з податку на додану вартість за період вчинення кримінального правопорушення та з податку на прибуток підприємства з усіма додатками до них, доповненнями, корегуваннями;

- мобільних телефонів (смартфонів), комп`ютерів, ноутбуків, серверів, планшетів, електронних носіїв інформації (жорстких дисків, флешнакопичувачів, дисків тощо), виключно якщо в їх пам`яті зберігаються переписки, проєкти та/або копії документів, які на них знаходяться, що сприятимуть забезпеченню повноти, всебічності, об`єктивності досудового розслідування, у випадку якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту;

- чорнових записів та зіпсованих документів, блокнотів, робочих зошитів, документів із вільними зразками почерку, підписів та відтисків печаток вказаних підприємств та інших юридичних осіб, причетних до вчинення злочину, які не зареєстровані за місцем проведення обшуку.

27.11.2024 на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва у справі 757/55488/24-к від 25.11.2024, проведено обшук автомобіля яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме автомобіль марки LAND ROVER RANGE ROVER, 2023 р.в., бежевий кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_3 та ключі, що на праві власності належить ОСОБА_7 .

За результатами проведеного обшуку автомобіля прийнято рішення про його вилучення та подальшу передачу постановку на спецмайданчик ГУНП в м. Києві, що знаходиться за адресою вул. Каштанова, 66, м. Обухів, Київська область.

28.11.2024 вилучені вищевказаний автомобіль постановою слідчого ГСУ НП України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

26.12.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке 27.11.2024 виявлене та вилучене під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, а саме: автомобіль, марки Land Rover Range Rover, 2023 р.в., бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що на праві власності належить ОСОБА_7 , із забороною його відчуження та розпорядження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, частково задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на автомобіль, марки Land Rover Range Rover, 2023 р.в., бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що на праві власності належить ОСОБА_7 , із забороною його відчуження та розпорядження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання представника власника майна на невідповідність арештованого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що арештоване майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 31.01.2028 року розірвали шлюб, а 30.12.2023 ОСОБА_7 придбала автомобіль Land Rover Range Rover у ТОВ «Віді-Пауер», в той час, жодним із долучених до клопотання документів не підтверджено, що придбаний автомобіль має будь-яке відношення до кримінального провадження, відхиляються колегією суддів, позаяк на даному етапі досудового розслідування вказані доводи не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на викладене та встановлені під час здійснення досудового розслідування обставини, спростовуються доводи апелянта про те, що клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять обставин та посилань на належні та допустимі докази, які б обґрунтовували підозру в тому, що власник майна може сховати, знищити, пошкодити або відчужити майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке 27.11.2024 виявлене та вилучене під час проведення обшуку на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва, а саме: автомобіль, марки Land Rover Range Rover, 2023 р.в., бежевого кольору, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та що на праві власності належить ОСОБА_7 , із забороною його відчуження та розпорядження - необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_3 ____________ОСОБА_4 ____________