УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000085 від 27.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000085 від 27.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна, яке вилучено 01.05.2025 під час проведення обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на: довідку від 22.11.2024 № 10946 на ім?я ОСОБА_5 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 № 11013 на ім?я ОСОБА_6 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 № 10843 на ім?я ОСОБА_7 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 № 11001 на ім?я ОСОБА_8 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 № 11104 на ім?я ОСОБА_9 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 № 11105 на ім?я ОСОБА_10 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 № 11106 на ім?я ОСОБА_11 на 1 арк.; довідку від 03.04.2025 № 2820 на ім?я ОСОБА_12 на 1 арк.; довідку від 22.11.2024 на ім?я ОСОБА_13 на 1 арк.; довідку від 03.04.2025 № 2822 на ім?я ОСОБА_14 на 1 арк.; довідку від 03.04.2025 № 2821 на ім?я ОСОБА_15 на 1 арк.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУ НП в Київській області розслідується кримінальне провадження № 0000085 від 27.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 та МСЕК , діючи за попередньою змовою групою осіб, з використанням свого службового становища з метою отримання неправомірної вигоди, із залученням а якості пособника ОСОБА_4 , налагодили злочинну схему зняття з обліку військовозобов`язаних осіб чоловічої статі призовного віку із використанням підроблених документів щодо встановлення другої групи інвалідності. У зв`язку із чим, 25.02.2025, 21.03.2025 та 01.05.2025 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_16 грошові кошти на загальну суму 6200 доларів США з метою їх подальшого одержання через нього службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 та МСЕК за зняття ОСОБА_16 з військового обліку військовозобов`язаних на підставі встановлення йому другої групи інвалідності. У свою чергу ОСОБА_16 було видано військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_16 , з відміткою про зняття його з військового обліку.

01.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 с. 268 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відшукання і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ під час судового розгляду 01.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.04.2025 проведено обшук у ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку з метою використання зазначених документів в якості вільних зразків підпису та печаток, штампів при проведенні почеркознавчої експертизи та експертизи документів були вилучені наступні документи, які містять зразки підпису т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та зразки печаток і штампів зазначеної установи на які прокурор просить накласти арешт.

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 від 01.05.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відтак, з метою збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості приховування, розтрати майна, прокурор просить накласти на вищезазначене майно арешт.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд клопотання без його участі та задовольнити клопотання про арешт майна з підстав у ньому наведених.

Власник тимчасово вилученого майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у провадженні СУ ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000085 від 27.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_17 від 01.05.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 01.05.2025, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000085 від 27.01.2025, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 01.05.2025 під час проведення обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на:

-довідку від 22.11.2024 № 10946 на ім?я ОСОБА_5 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 № 11013 на ім?я ОСОБА_6 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 № 10843 на ім?я ОСОБА_7 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 № 11001 на ім?я ОСОБА_8 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 № 11104 на ім?я ОСОБА_9 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 № 11105 на ім?я ОСОБА_10 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 № 11106 на ім?я ОСОБА_11 на 1 арк.;

-довідку від 03.04.2025 № 2820 на ім?я ОСОБА_12 на 1 арк.;

-довідку від 22.11.2024 на ім?я ОСОБА_13 на 1 арк.;

-довідку від 03.04.2025 № 2822 на ім?я ОСОБА_14 на 1 арк.;

-довідку від 03.04.2025 № 2821 на ім?я ОСОБА_15 на 1 арк.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1