Провадження № 1-кп/344/624/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмелівка Богородчаснького району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , згідно ст. 89 КК раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, відповідно до відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 04.03.2022 ОСОБА_6 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 №154 від 26.05.2023 ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця 2-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 НГУ.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.с-т. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, солдат ОСОБА_6 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 04.11.2023 не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_3 НГУ ( АДРЕСА_2 ) з лікувального закладу ДУ «Інститут ларингології імені професора Коломійченка О.С. НАМН України» та незаконно без поважних причин, перебував поза її розташуванням до 09.10.2024, тобто до моменту його затримання працівниками поліції на вимогу ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав. Вказав, що під час несення служби отримав поранення, довший час перебував на лікарняному. Оскільки травма в нього була важка, він був впевнений, що його звільнять від подальшого проходження служби. Після закінчення лікарняного він повернувся в розташування частини, однак на пропускному пункті його не пропустили і сказали, щоб він пішов. Вважає, що він з`являвся в частину, однак його не пропустили, тому вини його скоєнні злочину немає. Просить надати можливість мобілізуватися та виправити свої дії на військовій службі.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків та документами, які суд вважає належними та допустимими доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на момент, коли ОСОБА_6 вчинив правопорушення, він працював у службі, що займається обліком військовослужбовців, що покинули службу. Про факт вчинення ОСОБА_6 правопорушення стало відомо з медичного закладу, який повідомив про те, що ОСОБА_6 покинув медичний заклад, однак до розташування частини не прибув. Ним вживалися заходи щодо розшуку ОСОБА_6 , а саме виїзди на відоме місце проживання, телефонували на відомі їм номери, однак встановити його місцезнаходження не вдалося. Причини відсутності ОСОБА_6 на службі йому невідомі.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що працює в медичній частині. ОСОБА_6 після отримання травми на службі проходив лікування у Київській лікарні. Однак після завершення лікування та того. як лікар закрив йому лікарняний лист для проходження подальшої військової служби не прибув. Причини нез`явлення їй невідомі. Вона обліковує військовослужбовців, які проходять лікування та веде контроль за виходом їх вчасно у військову частину на службу. Про те, що ОСОБА_6 не вийшов з лікарняного на службу вона доповіла керівництву.

Як вбачається із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2023 року, 29.11.2023 року зареєстровано кримінальне провадження за № 0000235 за ч.4 ст. 407 КК України. Так, солдат ОСОБА_6 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 НГУ 04.11.2023 року в умовах воєнного стану, не повернувся в розташування військової частини після виписки із лікувального закладу та відсутній на військовій службі по теперішній час.

Як вбачається із копії Наказу №1378 від 04.11.2023 року «Про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення лікувального закладу стрільцем 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти солдатом ОСОБА_6 », 04.11.2023 року під час перевірки наявності хворих в лікувальних закладах, стало відомо, що стрілець 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти солдат ОСОБА_6 відсутній в лікувальному закладі Інституту отоларингології ім. Коломійченка в м.Київ. Доручено провести службове розслідування.

Відповідно до копії Висновку службового розслідування від 15.11.2023 року, в ході розслідування встановлено, що відповідно до направлення на консультацію № 4 від 19.09.2023 солдата ОСОБА_6 було направлено до ДУ «Інституту отоларингології імені професора О.С. Коломійченка НАМИ України» в м. Київ. 04.11.2023 року під час перевірки наявності хворих в лікувальних закладах, стало відомо, що стрілець 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти солдат ОСОБА_6 відсутній в лікувальному закладі ДУ «Інституту отоларингології імені професора О.С. Коломійченка НАМИ України» в м. Київ. З телеграми т.в.о командира стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_9 стало відомо, що 04.11.2023 стрілець 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти солдат ОСОБА_6 , не повернувся з лікування. Командуванням військової частини НОМЕР_3 було організовано першочергові пошукові заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , а саме: здійснено виїзд на автовокзали та залізничний вокзал м. Івано-Франківськ; передано орієнтування блок-постам, військовим нарядам; організовано піші патрулі по місту Івано-Франківськ; представниками військової частини здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_6 надіслано орієнтування для встановлення місцезнаходження стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти солдата ОСОБА_6 начальнику Управління - керівнику ПУ з КДБ при УСБУ, начальнику ГУ НП в Івано-Франківській області, начальнику Івано-Франківського гарнізону та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проведення пошукових заходів неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_6 , проте останній на зв`язок не виходив. Відповідно до копії доповідної записки про проведення розшукових заходів військовослужбовців які СЗЧ офіцера командування ІНФОРМАЦІЯ_4 стало відомо, що в ході проведення заходів широкомасштабного розшуку військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини було відвідано місце реєстрації солдата ОСОБА_6 , за місцем реєстрації не перебуває. Мати дозволила оглянути будинок. Зі слів матері ОСОБА_10 , її син близько місяця тому поїхав в м. Київ для проведення лікування та з того часу на телефонні дзвінки та СМС не відповідає. На момент закінчення службового розслідування місцезнаходження солдата ОСОБА_6 встановити не вдалося.

Відповідно до копії Наказу № 154 від 26.05.2023 року, вважати такими, що приступили до виконання обов`язків: солдата ОСОБА_6 (за мобілізацією) (Г-144105) з 26 травня 2023 року за посадою стрільця 2-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти (ВОС-100915П), призначеного на цю посаду наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 23 травня 2023 року № 34о/с.

З копії листа військової частини НОМЕР_3 НГУ №50-41-5132 від 15.11.2024 року, вбачається, що солдат призваний під час мобілізації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно відсутній на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 НГУ без поважних причин з 04.11.2023 року по теперішній час.

Дослідивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.5 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Визначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; згідно службової характеристики характеризується посередньо.

Як вбачається з досудової доповіді,дослідження інформації, що характеризує особу обвинуваченого, умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторно кримінального правопорушення,а також імовірної небезпеки для суспільства свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. Також, вбачається середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, позицію прокурора, що просила призначити обвинуваченому покарання у межах санкцій інкримінованого йому злочину у виді позбавленні волі строком на 5 років, позицію обвинуваченого, який просив його не карати та не позбавляти волі, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.5 ст. 407 КК України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 69 та ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.10.2024 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави. 10.10.2024 року внесено заставу в розмірі 60 560 гривень.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання в порядку виконання вироку суду.

Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 09.10.2024 року по 10.10.2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 60 560 гривень - повернути заставодавцю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_11