Справа № 717/1057/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000055 від 13.03.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Ємільчине, Ємільчинського району Житомирської області та проживає по АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області за ч.2 ст.259 КК України від 15.10.2024 року до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки,

за ч.2 ст.259 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 13.03.20254 року о 21 годині 25 хвилини та о 21 годині 40 хвилин в будинку по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, повторно, тобто, будучи судимими за ч.2 ст.259 КК України, завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, в будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше судимим згідно вироку Кельменецького районного суду Чернівецької області за ч.2 ст.259 КК України від 15.10.2024 року до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, 13.03.2025 о 21 годині 25 хвилини та о 21 годині 40 хвилин, перебував в будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння. З метою пожартувати та з метою дестабілізації нормального укладу життя громадян та відволікання сил органів поліції, швидкої медичне допомоги і служб порятунку від виконання покладених на них завдань повідомив на спеціальну лінію оператора «102» ГУНП в Чернівецькій області, про мінування та підготовку вибуху будівлі Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по вул. Бесарабська,30 в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 за допомогою мобільного телефону з сім - картою мобільного оператора Водафон НОМЕР_1 , здійснив виклик на спецлінію оператора «102» ГУНП в Чернівецькій області, та навмисно повідомив відомості, що не відповідають дійсності, а саме про мінування будівлі Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по вул. Бесарабська,30 в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області. У результаті вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було проведено евакуацію працівників та заходи з пошуку можливого вибухового пристрою, проте встановлено, що дане повідомлення було неправдиве, оскільки вибухових пристроїв не було виявлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю та дав суду показання про те, що 13.03.2025 року приблизно о 21 годині він перебував вдома у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Бажаючи пожартувати та поглузувати з працівників поліції, розраховуючи на те, що його повідомлення не буде сприйняте ними серйозно з свого мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував на спецлінію оператора «102» ГУНП в Чернівецькій області та повідомив відомості, що не відповідали дійсності, зокрема, він повідомив про мінування будівлі Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області по вул. Бесарабська,30 в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області, хоча він цього не робив та не мав наміру це робити, так як ні в нього вдома, ні взагалі не було вибухових пристроїв. Він не мав наміру позбавляти життя працівників поліції, він хотів пожартувати, думав, що працівники поліції, знаючи його, лише посміються з нього. Але якщо б він був тверезий, то ніколи цього б не вчинив. Під час його дзвінка була присутня його мати, яка просила його так не жартувати та не телефонувати, але через те, що він був в стані алкогольного сп`яніння, він її не послухав. У вчиненому щиро розкаюється, жалкує про вчинене, обіцяє в подальшому не вчиняти таких дій, він усвідомив свою помилку та просить вибачення у працівників поліції за свій вчинок.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості показань обвинуваченого немає, а тому судовий розгляд був обмежений його допитом, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого. Таким чином, вина обвинуваченого у вчиненому стверджується його показаннями та вказаними вище письмовими доказами.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.259 ЦПК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що він повторно завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, в будівлі, що забезпечує діяльність органів державної влади.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вперше та публічне вибачення обвинуваченого в судовому засіданні.

Враховуючи обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.2 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання у виді 4 (чотирьох років) років, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.10.2024 року у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання обвинуваченому з врахування вказаних вище обставин, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання відповідатиме цілям, які передбачені ч.2 ст.50 та ч.2 ст.65 КК України.

Також суд вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання на підстав ст. ст.75 КК України, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, встановленого вироком суду.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до п.1),7) ч.9 ст. 10 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи дані вимоги законодавства, суд вважає, що слід скасувати арешт мобільного телефону марки «Х-Style S5502» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , та сім-картку мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_3 призначити на підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком невідбутої частини основного покарання, призначеного за вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15.10.2024 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 , тобто з 23 години 32 хвилин 13 березня 2025 року.

Зарахувати відповідно до ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення в даному кримінальному проваджені ОСОБА_3 у строк покарання день за день.

До набрання даним вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 ( п`ятдесят ) копійок .

Скасувати арешт мобільного телефону марки «Х-Style S5502» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 та сім-картки мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_1 .

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «Х-Style S5502» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , та сім-картку мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_1 конфіскувати;

-диск з аудіо-записами розмов оператора спецлінії «102» ГУНП в Чернівецькій області із заявником за № .397259 та № .397226 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Апеляційна скарга на вирок суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Кельменецький районний суд. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1