ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0001606 від 07.05.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, має на утриманні малолітню дитину

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділення № 4 (м. Новоселиця) ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 липня 2025 року.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 500 000 грн, та покладено обов`язки у разі її внесення:

________________________________________________________________________________

ЄУНСС: 714/683/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

Провадження №11-сс/822/139/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

1)Прибувати до уповноваженого в кримінальному провадженні слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

2) не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця фактичного проживання та/або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування із свідком ОСОБА_11 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на перетин державного кордону України.

Згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

18 квітня 2025 року, невстановлені органом досудового розслідування особи, організували незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктом пропуску громадянина України, якому на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі території України заборонено, а саме, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя м. Павлоград Дніпропетровської області.

За організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_11 мав передати грошові кошти в сумі 8500 доларів США, після його переправлення через державний кордон України.

З метою реалізації вищевказаних дій, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , та інша невстановлена особа, вступили у попередню змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, та далі діяли за її вказівками.

27 квітня 2025 року ОСОБА_12 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «Volksvagen T5» (номерний знак НОМЕР_1 ) доставили ОСОБА_11 із його місця проживання в м. Павлоград до м. Коломия, Івано-Франківської області, де останнього поселили в номер готелю «Бонус». В подальшому, невстановлена особа доставила ОСОБА_11 до м. Чернівці, де останній був поселений в готель «Кайзер» та очікував подальших вказівок.

05 травня 2025 року, біля 10 год. 20 хв. невстановлена особа, приїхала на автомобілі марки «Dacia Logan» (червоного кольору, номерний знак НОМЕР_2 ) до готелю «Кайзер» м. Чернівці та забрав ОСОБА_11 , який в салоні автомобіля передав невстановленому водію гроші в сумі 500 доларів США та поїхали в напрямку с. Куликівка Чернівецького району. Приїхавши до входу у ліс в межах с. Куликівка невстановлена особа надала вказівку ОСОБА_11 забігти у ліс та бігти прямо у бік огороджувального паркану. Однак дії ОСОБА_11 були викриті та останній був затриманий працівниками прикордонної служби до 08.05.2025 року.

08 травня 2025 року невстановлена особа, подзвонила до ОСОБА_11 , та запропонувала останньому виїхати незаконно через державний кордон при інших обставинах, за сприянням осіб які його доставляли з м. Павлоград до м. Коломия, тобто ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , на що останній погодився. Домовленість між ними залишилась попередня, що після успішного перетину кордону, останній надасть 8500 доларів США.

Невстановлена особа надала вказівку ОСОБА_12 та ОСОБА_7 на автомобільному транспорті прибути 09.05.2025 року до с. Остриця Чернівецького району, готелю «Аліанда», та зустріти ОСОБА_11 , після чого доставити останнього до лінії державного кордону та очікувати на подальші вказівки.

09 травня 2025 року ОСОБА_12 та ОСОБА_7 на автомобілі марки «Volkswagen Т5» (номерний знак НОМЕР_1 ), біля 10 год. 50 хв. приїхали до готелю «Аліанда» с. Остриця Чернівецького району, де зустріли ОСОБА_11 , надали вказівки сісти у автомобіль та поїхати з ними до місця незаконного перетину державного кордону, однак дії ОСОБА_12 та ОСОБА_7 були викриті працівниками державної прикордонної служби.

Зазначеними діями ОСОБА_7 здійснив усі дії, які вважав необхідними і достатніми для доведення даного злочину до кінця.

09 травня 2025 року о 13 год. 40 хв. ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 10 травня 2025 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.

У разі залишення в силі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить зменшити розмір застави з 500 000 грн. на заставу в розмірі, передбаченому в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вказує, що не згідний з ухвалою слідчого судді, оскільки вважає, що вона є такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, виклад обставин і ризиків є надуманим, необґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами.

Стверджує, що підозра є необґрунтованою, оскільки органом досудового розслідування не надано достатньої кількості доказів того, що дії підозрюваного містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Зазначає, що після подій 26 та 27 квітня 2025 р. до подій 09 травня 2025р. ОСОБА_12 та ОСОБА_7 жодним чином не контактували із ОСОБА_11 ..

Звертає увагу на те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_7 не мали наміру допомагати та сприяти ОСОБА_11 у незаконному перетині державного кордону України, а їх дії були спрямовані лише на доставлення останнього між містами, які не являються прикордонною зоною.

Також зазначає, що ОСОБА_7 не отримував жодних коштів від ОСОБА_11 та безпосередньо не спілкувався з останнім про будь-яку грошову винагороду, що свідчить про відсутність корисливого умислу в діях підозрюваного.

Вважає необґрунтованим та занадто суворим рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з необґрунтованістю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що свідок ОСОБА_11 вже був допитаний, а тому вплив на нього є беззмістовним.

Також вказує, що ризики, передбачені п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України є абстрактними, а запобігти даним ризикам можна і у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Просить врахувати те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку та має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Підозрюваний ОСОБА_7 не подавав клопотання про участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом не викликався.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону повною мірою.

Згідно положень п.п. 1, 3 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у випадках:

1)затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Твердження адвоката про необґрунтованість підозри, на думку апеляційного суду, повністю спростовується сукупністю наявних в матеріалах справи доказів.

Також, доводи захисника щодо відсутності в діях підозрюваного мотиву сприяння незаконному перетину державного кордону ОСОБА_11 та отримання за це відповідного грошового еквіваленту, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Крім цього, аргумент сторони захисту щодо того, що підозрювані ОСОБА_7 та ОСОБА_12 не контактували з ОСОБА_11 в період з 27 квітня 2025 р. до 09 травня 2025 р. не виключає їх співучасті у даному кримінальному правопорушенні.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження протоколи огляду місця події, затримання, допиту свідка дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування є обґрунтованою.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Також колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що за попередньою змовою з іншими особами організував незаконне переправлення через державний кордон особи чоловічої статі в період, коли на території України оголошено воєнний стан у зв`язку з повномасштабною агресією РФ, мобілізацією та обмеженнях щодо виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків, що свідчить про виняткову суспільну небезпечність злочину, який інкримінується підозрюваному.

Крім того, слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині, характер та ступінь суспільної небезпечності злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Враховуючи наявні в матеріалах кримінального провадження докази, колегія суддів вважає, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на підозрюваного ОСОБА_12 та інших учасників кримінального провадження.

Крім того, як зазначив слідчий суддя, наявні у справі докази вказують на обізнаність підозрюваного у методах незаконного перетину кордону, відтак є обґрунтованим ризик переховування від органів досудового розслідування.

Врахувавши ці обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам, з яким погоджується і колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Врахувавши наведені обставини у сукупності, а також, характер і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вартість незаконного переправлення, яка, згідно пред`явленої підозри, була встановлена для ОСОБА_11 , кількість невстановлених на даному етапі досудового розслідування осіб, причетних до даного кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо достатності суми застави (500 000 грн.) для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.

Посилання захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою молодого віку, є тимчасово безробітнім та має на утриманні малолітню дитину, із врахуванням наведених вище обставин, характеру кримінальних правопорушень, не є підставою для обрання менш суворого запобіжного заходу та не свідчить про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказані обставини не були стримуючими факторами та не запобігли злочину, у вчиненні якого ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється.

Таким чином, ухвала слідчого судді за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною, а доводи апеляційної скарги захисника висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 276, 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

19.05.2025

(дата засвідчення копії)