Справа № 357/9390/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_3 ,

законні представники малолітньої потерпілої: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження №0000943, внесеного 25.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжнєкамськ, АР Татарстан, Росія, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в ФОП « ОСОБА_9 » на посаді робітник з комплексного обслуговування, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , а під час судового провадження до суду надійшла угода про примирення.

Так, 25.04.2025, близько 17 години 25 хвилин, ОСОБА_7 порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі по тексту Правил дорожнього руху), відповідно до яких, водієві забороняється: «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT-307SW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сквирське шосе, що в м. Біла Церква зі сторони вул. Січневий прорив в напрямку до с. Фурси, що на території Білоцерківського району, Київської області, де біля будинку № 216 біля магазину «Царинок» вул. Сквирське шосе, в порушення вимог:

п.1.5 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.1.7 Правил дорожнього руху, в якому зазначено: «Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;

п.2.3 (б), (д) Правил дорожнього руху України, в яких зазначено: б) «Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі», д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я»; д) «повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських»,

п.12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.3 Правил дорожнього руху, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

п.12.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60км/год»,

п.12.9 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано:

«Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»,

п.18.1 Правил дорожнього руху, в якому зазначено: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

п.18.4 Правил дорожнього руху: в якому зазначено: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT-307SW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , створив небезпеку, не був уважним до таких категорій, як пішоходи та діти, не стежив за зміною дорожньої обстановки, при проїзді нерегульованого пішохідного переходу не переконався, що це буде безпечним, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки в результаті чого допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переході та вела в руках самокат, справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «PEUGEOT-307SW» реєстраційний номер НОМЕР_1 та мала перевагу в русі.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_10 отримала наступні тілесні ушкодження: закритий перелом шийки лівої плечової кістки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тому що для повного зрощення перелому необхідно строк більш ніж 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_7 порушень вимог п.п. 2.9 а), 1.5, 1.7, 2.3 б), д), 2.10 а), в), г), д), 12.1, 12.3, 12.4, 12.9 б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

25.06.2025 під час підготовчого судового засідання, відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між законними представниками малолітньої потерпілої ОСОБА_10 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про примирення.

За умовами цієї угоди сторони, а саме законні представники малолітньої потерпілої ОСОБА_10 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 286-1 КК України у зазначеному діянні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому міру основного покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, із застосуванням обов`язкового додаткового покарання з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Також зазначеною угодою сторони погоджуються на те, що обвинувачений ОСОБА_7 спричинив малолітній потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну та моральну шкоду.

При цьому, за домовленістю між сторонами, розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, становить 150 000 (Сто п`ятдесят тисяч) гривень; розмір моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, становить 100 000 (Сто тисяч) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 до підписання даної угоди про примирення, в повному обсязі добровільно відшкодував малолітній потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через її законних представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальну шкоду (витрати на лікування, реабілітацію, майбутню операцію, відшкодування вартості пошкоджених речей, тощо) в розмірі 150 000 (Сто п`ятдесят тисяч) гривень та моральну шкоду (душевні та фізичні страждання, завдані внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень та протиправної поведінки) в розмірі 100 000 (Сто тисяч) гривень, що підтверджується підписами законних представників в даній угоді про примирення та відповідною розпискою.

В зв`язку з цим, потерпіла та її законні представники не мають до обвинуваченого ОСОБА_7 претензій ні матеріального, ні морального характеру, та не будуть їх мати в майбутньому.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального проступку, які зазначені в обвинувальному акті, тому відмовився від дачі показів. Підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив, що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

У судовому засіданні законні представники малолітньої потерпілої ОСОБА_10 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали угоду, просили її затвердити на викладених в ній умовах. Цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданих вчиненням кримінального правопорушення, не заявляли.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти затвердження угоди про примирення, зазначала, що відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України та вважала, що умови угоди суперечать інтересам суспільства.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Відповідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має офіційне місце роботи, де характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місця проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, де характеризується позитивно, тобто наявні міцні соціальні зв`язки, суд також враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України кваліфіковано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Разом з тим, суд вважає, що є підстави для застосування ст. 69 КК України, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд вважає за необхідне перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, оскільки обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, шкоду відшкодував у повному обсязі, щиро каявся та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та за місцем роботи.

Отже умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2025 по справі № 357/6009/25; провадження 1-кс/357/867/25 та арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2025 по справі № 357/6009/25; провадження 1-кс/357/870/25, підлягає скасуванню.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження ,ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2025 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 60560 грн., яка внесена ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Київській області 28.04.2025.

29.04.2025 ОСОБА_7 був звільнений з ДУ «Київський слідчий ізолятор» по сплаті застави у розмірі 60560 гривень, застава в дохід держави не була звернена.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_7 виконав покладені на нього судом обов`язки, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 21 год. 10 хв. 25.04.2025 по 29.04.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_7 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 25.06.2025 про примирення, укладену між законними представниками малолітньої потерпілої ОСОБА_10 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 , затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 25.06.2025 покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Зарахувати в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 25.04.2025 по 29.04.2025 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що становить вісім днів пробаційного нагляду.

Покласти на ОСОБА_7 перебачені ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_7 .

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_7 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі ухилення його від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід у вигляді застави застосований до ОСОБА_7 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді застави з покладеними обов`язками скасувати.

Заставу у розмірі 60560 ( шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят ) гривень 00 копійок, внесену заставодавцем ОСОБА_9 згідно ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2025 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Київській області, повернути заставодавцю ОСОБА_9 відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2025 по справі № 357/6009/25; провадження 1-кс/357/867/25, на автомобіль марки «Peugeot 307SW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_11 , скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2025 по справі № 357/6009/25; провадження 1-кс/357/870/25, на мобільний телефон «iPhone 11 PRO», IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , з СІМ-карта НОМЕР_4 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3565,60 грн., 3565,60 грн., 3119,90 грн., що разом складає 10251,10 грн.

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки «Peugeot 307SW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, номер кузова « НОМЕР_5 », який згідно акту прийняття-передачі від 26.04.2025 утримується на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-й км. автодороги Р-17 сполученням «Біла Церква - Володарка», після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_11 .

Мобільний телефон «iPhone 11 PRO», IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 , з СІМ-карта НОМЕР_4 , який поміщено до спец, пакету № PSP 1466141, що згідно квитанції №713 від 25.04.2025 переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_7 .

Номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться в спец пакеті № WAR180748, що згідно квитанції №567 від 01.05.2025 переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_11 .

Паперовий конверт всередині якого знаходяться два сліди папілярних узорів вилучені з салону з панелі транспортного засобу марки «Peugeot 307SW» реєстраційний номер НОМЕР_1 , паперовий конверт всередині якого знаходяться дактилоскопічна карта ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що згідно квитанції №611 від 25.04.2025 передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_12