ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1370/25 Справа № 203/3002/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.04.2025 року,за апеляційною скаргою особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.04.2025за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 задоволено. Накладено арешт під час обшуку особи майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung», imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 , в якому була встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 ;

- банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ;

- флеш носій марки «Kingston», серійний номер С7137302.A00LF;

- блокнот з чорновими записами блакитного кольору;

- блокнот з чорновими записами марки «Buromax», з обкладинкою із зображенням квітів.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що вилучене майно є доказом вчиненого кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того зазначено, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та постановою слідчого визнане речовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 , відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді було оголошено 11 червня 2025 року. В той же день ОСОБА_6 отримав копію ухвали та згідно з роз`ясненою процедурою оскарження, 13 червня 2025 подав апеляційну скаргу. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2025 року повернуто апеляційну скаргу на підставі пропуску строку апеляційного оскарження і не порушення питання про його поновлення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону. Вказує про те, що вилучений мобільний телефон не є предметом кримінального правопорушення та не має ніякого доказового значення.

Вважає, що слідчим не доведено, що вилучені речі, а саме мобільний телефон з сім-картою, банківські карти, флеш-носій та блокноти, відповідають критерію речового доказу та мають доказове значення у кримінальному провадженні, що свідчить про безпідставність обмеження права власника на мирне володіння та користування майно.

Прокурор та особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду, до суду не з`явились. ОСОБА_6 в апеляційний скарзі зазначив про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи положення ч. 4 ст. 405 КПК України та позицію особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи апелянта про те, що повний текст ухвали було оголошено 11 червня 2025 року, у той же день ОСОБА_6 отримав копію ухвали та 13 червня 2025 подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2025 року повернуто на підставі пропуску строку апеляційного оскарження і не порушення питання про його поновлення, матеріалами справи підтверджуються, а отже є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини та підлягає поновленню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів зважає на те, що згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

З наданих матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № № 0000034 від 14.04.2025за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактами вимагання та отримання неправомірної вигоди ОСОБА_9 в розмірі 11000 грн. за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави адміністратора (екзаменатора) ТСЦ МВС №1242 м. Дніпро, за позитивне прийняття рішення за результатами складання практичного іспиту із знання Правил дорожнього руху, та протиправних дій ОСОБА_10 , які полягали у організації підроблення офіційного документа - медичної довідки на ім`я ОСОБА_11 .

Зокрема досліджуються й обставини можливих протиправних дій ОСОБА_6 , який є адміністратором (екзаменатором) ТСЦ МВС № 1242 у м. Дніпро, та на нього мав здійснюватись вплив з боку ОСОБА_9 , за який останній вимагав неправомірну вигоду.

30 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 28.05.2025 року був проведений обшук автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_9 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , результати якого зафіксовані у протоколі обшуку від 30 травня 2025 року, а саме вилучені: мобільний телефон марки «Samsung», imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 , в якому була встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 ; банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; флеш носій марки «Kingston», серійний номер С7137302.A00LF; блокнот з чорновими записами блакитного кольору; блокнот з чорновими записами марки «Buromax», з обкладинкою із зображенням квітів.

На даній стадії досудового розслідування наявні достатні підстави ґрунтовно припускати, що вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, у зв`язку із чим постановою старшого слідчого СВ ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області від 30.05.2025 року воно було визнане речовими доказами (а.с. 85-86).

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався та, задовольняючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на ньогол.

Колегія суддів із таким висновком погоджується, оскільки вищевказані вилучені речі - мобільний телефон марки «Samsung», imei НОМЕР_1 , imei 2- НОМЕР_2 , в якому була встановлена сім картка з номером НОМЕР_3 ; банківські картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 ; флеш носій марки «Kingston», серійний номер С7137302.A00LF; блокнот з чорновими записами блакитного кольору; блокнот з чорновими записами марки «Buromax», з обкладинкою із зображенням квітів, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та існує ризик його пошкодження або знищення. Надані матеріали дають достатні підстав припускати, що вказані можуть бути використані як докази у справі, оскільки вони можуть містити інформацію про зв`язок між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 а також інші відомості щодо розслідування фактичних обставин.

Зокрема, у контексті потреб досудового розслідування існує необхідність у подальшому утриманні мобільного телефону для проведення експертного дослідження на чому наголошує прокурор, яке дозволить у повному обсязі скопіювати наявні на пристрої файли та перевірити їх на предмет видалених файлів. Відтак, накладення арешту на даному етапі досудового розслідування є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження та переслідує легітимну мету.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони полягають в особистих суб`єктивних оцінках апелянта та не спростовують правильність зазначених в ній висновків.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги.

Крім того колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 14.04.2025 за ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 369-2 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4