Справа № 308/3065/25
У Х В А Л А

09 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 заявлене в рамках розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 від 15.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 від 15.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України

Під час проведення судового засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор під час проведення судового засідання клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, не погоджуючись із існуванням ризиків, які наведені прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу, та визначити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку своїх захисників.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився.

Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання щодо обрання заходу забезпечення кримінального провадження, бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінуються вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, ч.1 ст.369 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, та ч.5 ст.426-1 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, реєстру матеріалів досудового розслідування, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування слідчим суддею 23.09.2024 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави та покладенням відповідних обов`язків в разі внесення застави. ОСОБА_4 вніс відповідний розмір застави на спеціальний рахунок ТУ ДСА, втім, у зв`язку з порушенням ОСОБА_4 покладеного на нього обов`язку не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, слідчим суддею ухвалою від 08.11.2024 змінено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а заставу звернуто в дохід держави.

04.03.2025 ухвалою суду продовжено ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 02.05.2025 року включно. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначено.

21.04.2025 ухвалою суду продовжено ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 19.06.2025 року включно. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначено.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а застосування запобіжного заходу бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені прокурором ризики, суд визнає ризиками неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відносяться до нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Суд, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. Порушенням раніше ОСОБА_4 покладеного на нього обов`язку не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні встановлено ухвалою суду від 08.11.2024

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Свідки у даному кримінальному провадженні судом не допитані. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому ризик впливати на експертів є необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення не доведено призначення певних експертиз у даному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення у клопотанні посилається також на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадження іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Суд не може погодитись з доведенням наявності зазначених ризиків, оскільки сторона обвинувачення при доведенні їх існування не надала відповідних обґрунтувань зазначеному, а обмежилась лише висловленням припущень про можливе вчинення цих ризиків.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання обвинуваченим обов`язків. До того ж раніше обвинуваченим вже були порушені умови запобіжного заходу у виді застави.

Стороною захисту у судовому засіданні не доведено можливість та необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду кримінального провадження. Суд враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному судовому розгляді цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом встановлено не було.

В частині доводів сторони захисту, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання, одружений, виховує двох дітей, являється військовослужбовцем, офіцером, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, неодноразово відзначався грамотами та медалями, в тому числі вищими посадовими особами держави, то суд зазначає, що вказані обставини жодним чином не стали для обвинуваченого тим стримуючим фактором, який би запобіг ймовірному вчиненню інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих обвинуваченому дій, суд в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Обставини, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно п.3 ч. 4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Ураховуючи, що стосовно обвинуваченого вже обирався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, проте його умови були порушені ОСОБА_4 , суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу в вигляді застави.

Таким чином, надавши правову оцінку всім доводам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, суд приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 197, 309, 314, 315, 316 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 07.08.2025.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не визначати.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_9