Справа № 455/1382/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2207/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 17 липня 2025 року про накладення арешту на майно,

з участю адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене начальником Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_10 задоволено частково.

Накладено арешт на: трактор марки «МТЗ-80» синього кольору з номерними знаками НОМЕР_1 із прикріпленим до нього саморобним одноосним причепом з дерев`яними бортами, без номерних знаків, який незареєстрований у встановленому законом порядку та котрий завантажений неклеймованою лісопродуцією у вигляді колод деревини породи «Осика», згідно свідоцтва про реєстрацію машини, належить ОСОБА_11 , жителю с. Розворяни Золочівського району Львівської області, однак фактичним власником та користувачем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; одну бензопилу марки «Хустварна» в корпусі оранжевого кольору з шиною та ланцюгом, які передано на відповідальне зберігання на охоронювану територію Самбірського надлісництва філії «Карпатського лісового офісу» ДП «Ліси України», що знаходиться за адресою: м. Старий Самбір, вул. Дрогобицька-бічна, №2, Самбірського району Львівської області; шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 17 липня 2025 року.

Зазначає, що копію ухвали отримала 23.07.2025.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала слідчого судді прийнята з порушенням.

Апелянт вказує, що ОСОБА_7 у кримінальному проваджені №0000357 від 11.07.2025 за ч.2 ст. 246 КК України не має жодного процесуального статусу, а є лише особою стосовно майна якого безпідставно було накладено арешт.

Вважає, що слідчим у клопотання та слідчим суддею в ухвалі не оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки накладення арешту майна на власника.

Також звертає увагу на те, що слідчим суддею не враховано заперечень щодо порушення строку звернення з клопотанням відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України.

Адвокат ОСОБА_6 , яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї доводи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, 11.07.2025 року о 15:11 год. у ВнП № 1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від інспектора СРПП Самбірського РВП ОСОБА_12 про те, що працівниками поліції в лісовому масиві, розташованому поблизу с. Гуманець Самбірського району виявлено незаконну порубку лісу.

Протоколом огляду місця події від 11.07.2025 року встановлено, що предметом огляду місця події є частина лісового масиву, розташованого на пагорбі між селами Гуманець та Морозовичі Самбірського району Львівської області, а саме за наступними GPS-координатами 49.49633 пн та 23.06768 сх., яка знаходиться на території кварталу № 32 виділу № 2 Бачинського лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», де на грунтовійлісовій дорозі виявлено свіжі сліди від коліс трактора та трельовочні сліди від перетягування колод лісопродукції. Вказані сліди ведуть до місця розташування трактора марки «Т-40 А», синього кольору з номерними знаками НОМЕР_2 , ззаду якого прикріплено електричну лебідку із металевим тросом. Поряд із даним трактором виявлено бензопилу марки «Хустварна» в корпусі оранжевого кольору із шиною та ланцом. Поблизу виявлено десять неклеймованих пнів від незаконно зрізаних дерев, котрі мають наступні породи та діаметри пнів: 1) дерево породи «Дуб» з діаметром пня 56 х 70 см., поряд з яким розташований суцільниій стовбур від вказаного дерева із необрізаними гілками. Від нижньої частини стовбура вказаного дерева відрізано дерев`яний диск; 2) дерево породи «Граб» з діаметром пня 58 х 67 см., поряд з яким розташований суцільниій стовбур від вказаного дерева із необрізаними гілками. Від нижньої частини стовбура вказаного дерева відрізано дерев`яний диск; 3) дерево породи «Бук» з діаметром пня 58 х 45 см., поряд з яким розташований суцільниій стовбур від вказаного дерева із необрізаними гілками. Від нижньої частини стовбура вказаного дерева відрізано дерев`яний диск; 4) дерево породи «Бук» з діаметром пня 53 х 44 см., поряд з яким розташований суцільниій стовбур від вказаного дерева із необрізаними гілками. Від нижньої частини стовбура вказаного дерева відрізано дерев`яний диск; 5) дерево породи «Дуб» з діаметром пня 54 х 58 см., поряд з яким розташований суцільниій стовбур від вказаного дерева із необрізаними гілками. Від нижньої частини стовбура вказаного дерева відрізано дерев`яний диск; 6) дерево породи «Осика» з діаметром пня 41 х 37 см., незаконно заготовлена лісопродукція від якого на місці події відсутня; 7) дерево породи «Осика» з діаметром пня 43 х 43 см., незаконно заготовлена лісопродукція від якого на місці події відсутня; 8) дерево породи «Осика» з діаметром пня 44 х 31 см., незаконно заготовлена лісопродукція від якого на місці події відсутня; 9) дерево породи «Осика» з діаметром пня 47 х 48 см., стовбур якого розташований поряд із пеньком;10) дерево породи «Осика» з діаметром пня 34 х 32 см., стовбур якого розташований поряд із пеньком.

На відстані приблизно 150-200 м вище від вказаного місця на вершині гори, куди вели трельовочні сліди, на поляні виявлено трактор марки «МТЗ-80», синього кольору із номерними знаками НОМЕР_1 , заді якого ланцюгом прикріплено один суцільний стовбур дерева породи «Осика», від якого не відрізані гілки. Спереду даного трактора виявлено саморобний одноосний причіп із дерев`яними бортами без номерних знаків, на якому завантажено неклеймовану свіжозрізану лісопродукцію у вигляді колод деревини породи «Осика». Поряд із причепом виявлено ще дві бензопили марки «Хустварна» в корпусі оранжевого кольору із шиною та ланцом. Крім цього неподалік виявлено ще один трактор марки «ЮМЗ-6» зеленого кольору з номерними знаками НОМЕР_3 , до якого прикріплено порожний одноосний причіп з номерними знаками НОМЕР_4 . Поряд виявлено порізані на ковбички дрова, заготовлені із деревини породи «Осика», які розташовані посеред лісової поляни та гілки, обрізані від стовбурів дерев.

Згідно з свідоцтва про реєстрацію машини трактор, марки «МТЗ-80» синього кольору з номерними знаками НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_11 , жителя с. Розворяни Золочівського району Львівської області, однак фактичним власником та користувачем якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Саморобний причіп до вказаного трактора, який без номерних знаків та не зареєстрований, належить також ОСОБА_7 .

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження №0000357 слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та є предметом кримінального правопорушення, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом. При цьому слідчим у клопотанні зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: з метою збереження речових доказів. Таким чином майно відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власників майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Щодо покликання адвоката на порушення строку звернення із клопотанням відповідно до вимог ч.5 ст. 171 КПК України, колегія суддів погоджується із зазначеним слідчим суддею про те, що норма ч.5 ст. 171 КПК України не передбачає неможливості розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна в разі порушення строків звернення з таким клопотанням до суду, а лише регулює дії слідчого та прокурора у випадку недотримання ними зазначеної норми закону. За умови доведеності прокурором передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на майно, факт порушення встановленого законом строку звернення з клопотанням до суду сам по собі не являється достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого чи прокурора про арешт майна. Відтак ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню з таких підстав.

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

поновити адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 17 липня 2025 року про накладення арешту на майно залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4