ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/5004/25

Провадження № 11-кп/820/645/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

До Кам`янець-Подільського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року клопотання прокурора задоволено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинуваченим за ч.3 ст.307 КК України продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 листопада 2025 року включно.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з врахуванням обставин та наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, наявні підстави для продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 змінити на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Уважав, що сторона обвинувачення, яка зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, не довела наявність існування реальних ризиків, що обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, учинити інше кримінальне правопорушення.

Зауважував, що вагітність обвинуваченої ОСОБА_7 має бути розцінена як суттєва зміна обставин, яка створює загрозу для її здоров`я та дитини, що робить тримання під вартою необґрунтованим.

Стверджував, що за таких обставин запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою можна змінити на більш м`який, зокрема, на домашній арешт, з метою безпечного протікання останніх тижнів вагітності та створення для народження дитини сприятливих умов.

Так, домашній арешт полягає у забороні залишати житло цілодобово або в певний період доби, що є менш обмежувальним, ніж тримання під вартою і може забезпечити належні умови для вагітної ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 , яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали здійснюється у відповідності з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, в межах поданої апеляційної скарги та щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 .

В ході підготовчого судового засідання у суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зазначивши, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 посилався на ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та те, що остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_6 у суді апеляційної інстанції просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування своєї позиції зазначали, що ОСОБА_7 перебуває на сьомому місяці вагітності, яка протікає у неї з ускладненнями, а також у зв`язку з тим, що в умовах слідчого ізолятора відсутні умови перебування вагітної та матері з дитиною, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На думку колегії суддів, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 .

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, враховано обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, факт, що обвинувачена ОСОБА_7 офіційно не працевлаштована, як наслідок у неї відсутнє джерело доходів, наявність соціальних зв`язків.

Крім того, СВ ВП №1 Вінницького РУп ГУНП у Вінницькій області 23 березня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000202 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає характеру та тяжкості вчиненого правопорушення, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції врахував обставини, на які зверталася увага в апеляційній скарзі, зокрема, стан здоров`я обвинуваченої.

На переконання колегії суддів апеляційного суду не доведено, що обвинувачена ОСОБА_7 за станом здоров`я, в тому числі через вагітність, не може утримуватися в умовах ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», і що їй в умовах тримання під вартою не може бути надана належна медична допомога.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що судом першої інстанції враховано стан обвинуваченої ОСОБА_7 та до начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» скеровано звернення суду першої інстанції з приводу забезпечення належних умов тримання, медичного нагляду та харчування обвинуваченої ОСОБА_7 .

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до усталеної судової практики суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також слід звернути увагу на те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Ураховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_7 .

Колегія суддів уважає, що місцевий суд врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу обвинуваченої ОСОБА_7 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується остання, та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження строку дії вищевказаного запобіжного заходу.

Обставини, на які захисник посилається у поданій апеляційній скарзі, не можуть наразі бути підставами для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченої ОСОБА_7 .

Судом обґрунтовано не визначено розміру застави відповідно приписам п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Колегія суддів зазначає, що застосований до обвинуваченої запобіжний захід відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, а встановлені при обранні та продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики не відпали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 вересня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3