ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 630/941/223
Провадження № 11кп/818/77/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 05 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 22 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 20 грудня 2022 року вироком Люботинського міського суду Харківської області за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

ВирокомЛюботинського міського суду Харківської області від 05 вересня 2023 року засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він будучи засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 грудня 2022 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, та будучи ознайомленим 07 лютого 2023 року під розписку з порядком та умовами відбування покарання та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, на відпрацювання громадських робіт з 07 лютого 2023 року по 14 лютого 2023 року жодного разу без поважних причин не прибув, чим умисно ухилився від відбування зазначеного покарання.

Невідбуте покарання обвинуваченим 80 годин.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Прокурор в апеляційній скарзі, в редакції внесених до неї змін, не оспорюючи фактичні обставини провадження, які суд визнав доведеними, винуватість і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Крім того зазначив, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року №3342-IX, передбачений у ст.60 КК України вид покарання - «Арешт» підлягає застосуванню лише до військовослужбовців, що зі свого боку унеможливлює застосування покарання у виді арешту до ОСОБА_7 . З урахуванням того, що на даний час до ОСОБА_7 не може бути застосовано покарання у виді арешту, то на думку прокурора, доцільним є застосування до нього покарання у виді пробаційного нагляду, оскільки пробаційний нагляд є менш суворим покаранням, ніж арешт.

Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 грудня 2022 року у виді громадських робіт на строк 80 годин, та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 10 днів.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали вирок суду законним.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника щодо законності вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в спрощеному порядку, передбаченому ст.382 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання суд взяв до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який судимий, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місця проживання де характеризується позитивно, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку із чим призначив обвинуваченому покарання у виді арешту, яке за своїм видом і розміром, на момент ухвалення вироку цілком відповідало вимогам п.1 ч.1 ст.65 КК України.

Разом з тим, на час апеляційного перегляду кримінального провадження набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року, № 3342-ІХ, яким запроваджено новий вид покарання - пробаційний нагляд, унесено зміни до: ст.72 КК - у частині визначення співвідношення пробаційного нагляду з іншими видами покарань; ч.1 ст.309, ч.2 ст.389 КК - щодо заміни покарання у виді арешту на пробаційний нагляд.

Передбачений у статті 60 КК України вид покарання - «Арешт» підлягає застосуванню лише до військовослужбовців, що зі свого боку унеможливлює застосування покарання у виді арешту до обвинуваченого ОСОБА_7 .

Цим же законом введено інший вид покарання - пробаційний нагляд, який є м`якшим покаранням за арешт.

Санкцією ч.2 ст.389 КК України передбачені покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_7 передбачене у санкції ч.2 ст.389 КК України покарання у виді пробаційного нагляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню ч.1 ст.71 КК України, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з п.25 Постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, будучи засудженим вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 грудня 2022 року за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин та станом на день ухвалення оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_7 призначене покарання в повному обсязі не відбув, залишок склав 80 годин.

Однак, суд першої інстанції не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим безпідставно не застосував положення ст. 71 КК України.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду від 21 березня 2024 року (справа № 761/13964/22, провадження № 51-4642 км 23).

Таким чином, оскаржуваний вирок відповідно до вимог ст.413 КПК України, підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку у відповідності до п.3 ч.1 ст.407, ч. 1 ст.421 КПК України.

Також, слушними є доводи прокурора про призначення остаточного покарання ОСОБА_7 за правилами ст.71, 72 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік та 80 годин громадських робіт, які виконувати самостійно, оскільки прокурор просить застосувати менш сприятливий для обвинуваченого спосіб співвідношення пробаційного нагляду та громадських робіт.

Хоча ст.72 КК України не передбачає прямого співвідношення громадських робіт та пробаційного нагляду, однак, таке співвідношення може бути проведено лише опосередковано через інші види покарань двома способами:

- за допомогою комплексного використання положень підпунктів г) і а-1) п.1 ч.1 ст.72 КК України;

- з використанням положень пунктів 4 і 5 ч.1 ст.72 КК.

Так, невідбуте ОСОБА_7 покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 грудня 2022 року становить 80 годин громадських робіт.

За приписами ч. 1 ст. 72 КК менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи, зокрема, з такого їх співвідношення:

- пункт 1 - одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, два дні обмеження волі, три дні виправних робіт та вісім годин громадських робіт; тобто двом дням пробаційного нагляду відповідає вісім годин громадських робіт; відтак 80 годин громадських робіт відповідає 20 дням пробаційного нагляду;

- пункти 4, 5 - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, вісім годин громадських робіт; отож 80 годин громадських робіт відповідає 10 дням пробаційного нагляду.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що при визначенні ОСОБА_7 остаточного покарання необхідно керуватись пунктами 4, 5 ч.1 ст.72 КК України, що буде більш сприятливим для обвинуваченого.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.п. 4, 5 ч.1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 грудня 2022 року у виді громадських робіт на строк 80 годин, що відповідає 10 дням пробаційного нагляду (80:8=10х1=10 днів), та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 10 днів з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК.

Така позиція колегії суддів узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2024 року у справі № 335/1211/23, провадження №51 - 3563 км 24.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 05 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з врахуванням п.п.4, 5 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 20 грудня 2022 року у виді громадських робіт на строк 80 годин, що відповідає 10 дням пробаційного нагляду, та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

На підставі п.п.1-3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з дня його фактичного з`явлення та постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3