Справа № 709/1395/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000259, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, інваліда ІІ групи, депутатом будь-якого рівня, учасником бойових дій, АТО (ООС) не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , всупереч приписів, передбачених статтею 178 ЦК України, п. 1 Додатку № 1 (Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України), затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, п. п. 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, в лютому 2022 року, точну дату та час, на момент досудового розслідування, встановити не представилось можливим, знаходячись на узбіччі поблизу населеного пункту м. Бровари, Київської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, шляхом знахідки, незаконно придбав без передбаченого законом дозволу: запал до гранати УЗГРМ, який відповідно до висновку судово вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/124-25/8804-ВТХ від 18.06.2025 являється бойовим уніфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізований УЗРГМ, що є засобом підриву для ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42 - відноситься до категорії вибухових пристроїв; гранату РГД-5, яка відповідно до висновку судово вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/124-25/9498 від 04.07.2025 являється корпусом бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, що споряджений зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротилом, в конструктивному поєднанні з бойовим інфікованим підривником дистанційної дії до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, представляють собою бойовий припас, придатний для проведення вибуху; пістолет, який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № СЕ-19/124-25/9455-БЛ від 16.07.2025 являється короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю - 7,62 мм пістолетом зразка 1933 року, конструкції Токарева (ТТ) № НОМЕР_1 , промислового виробництва «Іжжевського механічного заводу», 1944 року виготовлення, придатний для стрільби; патрони в кількості 42 шт., які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № СЕ-19/124-25/9444-БЛ від 15.07.2025 - сорок два патрони являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, придатні для стрільби, дані патрони являються 7,62 мм, пістолетними патронами зразка 1930 рр., з яких тридцять шість патронів споряджені кулею «П» із свинцевим осереддям (57-Н-132), промислового виробництва СРСР, шість патронів споряджені кулею «Пст» із сталевим осереддям (57-Н-132С, 57-Н-134С), промислового виробництва СРСР.

В подальшому, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно переніс шляхом їх переміщення за допомогою транспортного засобу безпосередньо при собі до місця свого проживання, а саме домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно зберігав в приміщенні зальної кімнати будинку в поліетиленовому пакеті до їх виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку 17.06.2025.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як незаконне придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

У даному кримінальному провадженні 30 липня 2025 року між прокурором

ОСОБА_4 , підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний

ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст. 75 КК України погодили звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_3 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_6 , також просив затвердити угоди про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавали.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений

ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 263 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угодах про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів у розмірі 10251,10 гривень.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд,

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 липня 2025 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 липня 2025 року покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Звільнити ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угод про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази:

- корпус гранати Ф-1 з маркуванням 180-77Т зеленого кольору; корпус гранати Ф1 без маркування чорного кольору (категорія небезпечності «обмежено безпечно»); запал УЗГРМ 76УЗГРМ583; запал в 136-777 УЗГРМ583; засіб для чищення зброї з надписом «Brunox» та набір для догляду за зброєю в синьому футлярі з надписом «Mega Line», що зберігаються в камері речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити.

- набої в кількості 42 шт., калібру 7,62; магазин чорного кольору з маркуванням УЧ1643; магазин металевого кольору, без маркування; предмет чорного кольору, ззовні схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_2 , що зберігаються в складі озброєння УЛМТЗ ГУНП в Черкаській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 10251,10 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1