Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6079/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/378/25
Категорія ст.422КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

представника власника майна -адвоката: ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001840 від 28.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.209 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою слідчого судді накладено арешт на грошові кошти в сумі 2 700,00 (Дві тисячі сімсот) доларів США, а саме 27 купюр номіналом 100 доларів США, які запаковано до сейф пакету ДБР №1000320, які вилучені 06.05.2025 року під час обшуку.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлено власників та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Вважає ухвалу суду першої інстанції про накладення арешту на майно безпідставною, не обґрунтованою та протиправною.

Зазначає, що вказані грошові кошти належать особисто ОСОБА_8 , до провадження фінансово - господарської діяльності ТОВ «АЛЬТЕРЕНЕРГО ЛТД», про яке йде мова в ухвалі суду, вона будь - якого відношення немає.

Також сума 2700 доларів США не являється значною сумою грошових коштів, на яку судом надано дозвіл на вилучення.

Крім того, в ході обшуку представником заявлялось клопотання про належне оформлення процесу вилучення грошових коштів, зокрема опису повних ідентифікуючих даних купюр, зокрема фіксація номіналу, серії та номеру, а не просто вказання повної суми, в чому слідчий відмовив.

Звертає увагу на той факт, що згідно клопотання слідчого, метою ініціювання накладення арешту майна та документів зазначено лише збереження речових доказів. Інших підстав не зазначено і належно та детально не обґрунтовано яким саме критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, відповідають вилучені грошові кошти.

Посилається на те, що на сьогоднішній день, громадянка ОСОБА_9 , є розлученою, на вихованні має двох неповнолітніх дітей 2008 та 2010 років народження, на яких отримує аліменти. Надходження на її особові рахунки вказаних грошей має своє відображення у виписках з банківських рахунків АТКБ «Приватбанк», згідно яких за період з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року вона отримала 155914 грн., в період з 1 січня 2024 по 31 грудня 2024 року на її рахунок надійшло і в подальшому знято 98 095 грн. Вказані грошові кошти частково були використанні останньою на власні потреби дітей та частина конвертована у іноземну валюту, яка в подальшому поміщена і зберігалась у банківській ячейці в загальній сумі 2700 доларів США.

Вказані грошові кошти ОСОБА_10 збирала на оплату за майбутнє навчання старшого сина, який в цьому році закінчує школу та має намір вступати до вищого навчального закладу. Крім того, вказаний син має інвалідність дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , 2008 року народження. Вказаний факт свідчить про те, що дана дитина має особливі потреби, на задоволення яких потрібні значні грошові кошти, тому ОСОБА_12 має їх якось заощаджувати та зберігати на майбутнє якщо раптом виникне така потреба.

Зазначає, що слідчий не надав жодного належного обґрунтування щодо наявності сукупних підстав чи розумних підозр вважати, що вилучені грошові кошти є доказом злочину чи/або підлягає конфіскації.

Вважає, що слідчим суддею не було враховано та об`єктивно проаналізовано матеріали поданого представником заперечення з додатками, згідно яких було повністю спростовано твердження слідчого щодо незаконності походження виявлених грошових коштів та надано відповідні документальні підтвердження належності їх особисто ОСОБА_9 .

На думку апелянта, викладені в клопотанні про накладення арешту на майно підстави являються припущеннями та не мають під собою належного підґрунтя щодо доказу вини, зокрема належної фіксації нібито вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, внаслідок якого остання незаконно отримала вилучені гроші, або використання грошових коштів у якості знаряддя вчинення вказаного злочину, жодного експертного дослідження чи висновку для ознайомлення надано в судове засідання не було.

Крім того, на даний час жодній особі не пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, також не заявлено жодного цивільного позову та не зазначено суми завданих збитків.

Зауважує, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 ч.1 КК України було внесено до ЄДРДР вже після того, як були виявлені та вилучені грошові кошти в банківському сейфі, що може свідчити про «підтасування фактів» зі сторони правоохоронних органів, так як будь - яких інших відомостей, які б свідчили про наявність ознак «Легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом» у слідства не існує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001840 від 28.05.2024 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України за фактами привласнення бюджетних коштів службовими особами ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» та ТОВ «Альтеренерго ЛТД» під час закупівлі теплової енергії для потреб державних установ.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2025 у справі №295/5953/25 надано дозвіл на проведення обшуку в індивідуальному банківському сейфі №159, який орендує в АТ «КОМІНБАНК» () та користується ОСОБА_9 , ( РНОКПП НОМЕР_2 ),що знаходиться у приміщенні Житомирського відділення АТ «КОМІНБАНК» за адресою: м. Житомир, вул. майдан Соборний, буд. 2/2, у сховищі індивідуальних сейфів, доступ до яких обмежено режимом банківської установи, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей та документів, а саме: документи бухгалтерського обліку (акти прийому передачі, акти виконаних робіт, товаро транспортні накладні та інші), чорнові записи, жорсткі диски, комп`ютерна техніка, мобільні телефони, договори щодо надання послуг по придбанню/поставці «дров`яної деревини», інші відомості, що підтверджують злочинну діяльність фігурантів кримінального провадження, відомості щодо легалізації коштів здобутих злочинних шляхом, у тому числі факти здійснення фінансових операцій, грошові кошти у значних обсягах, джерела походження яких не мають підтвердження, інші предмети та документи, які мають доказове значення задля всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин вищевказаного кримінального правопорушення.

При проведенні обшуку 06.05.2025 року виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 2 700, 00 ( дві тисячі сімсот) доларів США, а саме 27 купюр номіналом 100 доларів США, які запаковано до сейф пакету ДБР №1000320.

Постановою слідчого від 06.05.2025 року, вказані речі визначено речовим доказом.

В матеріалах кримінального провадження наявні копії свідоцтва про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1

-копії свідоцтва про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.56-57)

-копії посвідчення дитини - інваліда № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.58-59).

- копії банківських виписок на 2 аркушах (а.п. 60-61).

-довідка №18/25 від 05.05.2025 про те, що ОСОБА_9 не перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Альтеренерго ЛТД» ( а.п.62).

- копії Наказу №02-К від 18.08.2021 (а.п.63).

Слідчий суддя на переконання апеляційного суду не врахував зазначені обставини та вимоги Закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, в тому числі розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки, а також відсутність на час звернення з клопотанням правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, а свої висновки про необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження та позбавлення власників та володільця майна вільно ним володіти та розпоряджатися належним чином не обґрунтував.

Також, слідчим суддею в ухвалі критеріїв визначених у ст. 98 КПК України за якими зазначене майно відноситься до речових доказів не зазначено.

Крім того, слідчій суддя не звернув увагу на заперечення представника власника майна адвоката ОСОБА_6 про те, що вилучені грошові кошти належать особисто ОСОБА_9 та отримані як аліменти на виховання неповнолітніх дітей 2008 та 2010 років. Вказані кошти остання зберігала в банківському сейфі, який орендує в АТ «КОМІНБАНК» та яким користується остання, про що надано відповідні документи.

Жодних даних на підтвердження того факту, що вказані грошові кошти мають відношення до даного кримінального правопорушення чи були отримані внаслідок протиправних дій, матеріали клопотання не містять. Версія органу досудового розслідування щодо походження коштів будується лише на припущеннях, що є неприпустимим.

Наведене свідчить про те, що під час проведення обшуку 02.05.2025 року в індивідуальному банківському сейфі №159, який орендує а АТ «КОМІНБАНК», та користується ОСОБА_9 , органом досудового розслідування було вилучено грошові кошти, які на думку колегії суддів, не містять ознак, передбачених ст.98 КПК України, а тому підстав для накладення арешту на вказані грошові кошти не має.

Довільне трактування ст. 98 КПК України слідчим суддею при наданні дозволу на вилучення грошових коштів з банківської комірки, яку орендує ОСОБА_9 при проведенні обшуку (грошові кошти джерела походження яких не мають підтвердження) та слідчим суддею при накладенні арешту суперечить його точному змісту, який визначає, що речовим доказом можуть бути грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом та перекладає обов`язок доведення відповідності чи невідповідності майна критеріям визначеним у ч.1 ст.98 КПК України на власника майна, а не як вимагає ч.1 ст. 173 КПК України на особу, яка подала клопотання про арешт.

Апеляційний суд враховує, що у даному кримінальному провадженні лише перевіряється версія органу досудового розслідування про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 209 КК України жодній особі, в тому числі і ОСОБА_9 не повідомлено про підозру, що унеможливлює застосування арешту з інших підстав, визначених ст.170 КПК України та свідчить, що сторона обвинувачення не має достатніх доказів для підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Зміст клопотання слідчого та додані матеріали, які не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України не містять достатніх та переконливих даних, які б свідчили про те, грошові кошти в іноземній валюті, які з укладенням відповідного правочину, зберігалися ОСОБА_9 , в банківській установі були набуті нею кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що ухвала слідчого судді, яка не відповідає вимогам кримінального процесуального підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001840 від 28.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.209 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_14 погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_15 про арешт грошових коштів в сумі 2 700,00 (Дві тисячі сімсот) доларів США, а саме 27 купюр номіналом 100 доларів США, які запаковано до сейф пакету ДБР №1000320, які вилучені 06.05.2025 року під час обшуку.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді