Справа № 204/3715/25
Провадження № 1-кп/204/787/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000159, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.4 ст.409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 в період часу з 22:00 до 06:00 години. Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.4 ст.409 КК України, за вчинення яких у разі доведення його винуватості, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений розуміє, що йому інкримінується вчинення тяжкого злочину і маючи соціальні зв`язки на території України, може переховуватися від суду. У звЙ`язку з тим, що обвинуваченому відомі анкетні дані свідків, існує ризик незаконного впливу останнім на них, шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні. Крім того, на думку прокурора існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовжити повторно вчиняти кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав вищезазначене клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування своїх доводів захисник зазначила, що клопотання прокурора є належним чином необґрунтоване, а ризики зазначені у клопотання є недоведеними. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та добросовісно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_5 також вказала на невмотивованість клопотання сторони обвинувачення. Зокрема, захисник зазначила, що ризик впливу на свідків є нічим необґрунтованим і будь-яких доказів спроб такого впливу обвинуваченим прокурором не надано.

Обвинувачений у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Представник потерпілого ОСОБА_7 при вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Так, надаючи оцінку доводам прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За змістом положень ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд виходить з вірогідності причетності обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність якого прокурор посилається у своєму клопотанні, суд зазначає наступне.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.4 ст.409 КК України, за останнє з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому можлива тяжкість покарання, на переконання суду, є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії спрямовані на переховування від суду задля уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, експерт чи спеціаліст допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Ризик впливу на свідків, існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Оскільки, свідки у даному кримінальному провадженні не допитані судом, а тому існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинувачених на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, як уже про це зазначалося в ухвалі від 10 квітня 2025 року, суд вважає, що прокурором не доведений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором не надано суду жодного доказу можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

В той же час, ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки на території Дніпропетровської області, а саме має постійне місце проживання, де мешкає разом з сім`єю, має постійне місце роботи, за час перебування даного кримінального провадження в провадженні суду, добросовісно відносився до своїх процесуальних обов`язків, будь-яких фактів порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що суду не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні відносно обвинуваченого, тому вважає за необхідне для запобігання ризикам передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням певних зобов`язань на обвинуваченого, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, з листа за підписом начальника Відділу №17 у м. Новомосковську ГУ ДМС у Дніпропетровській області вбачається, що на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду по справі №202/9782/25 від 19.02.2025 року щодо ОСОБА_6 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 10.04.2024 року, терміном дії до 10.04.2034 року, орган видачі -1235 прийнятий Відділом №17 у м. Новомосковську ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнятий на зберігання. Отже, документ, який дає право на виїзд за кордон вже зданий на зберігання до відповідного органу, а тому додатково покладати такий обов`язок на обвинуваченого суд потреби не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176,177,178,179, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 331, 369, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовженнязапобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на особисте зобов`язання строком до 03 серпня 2025.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, та суду за викликом;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу прокурора або суду.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 що у разі невиконання покладених обов`язків на нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Суддя ОСОБА_1