Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3188/24
Провадження № 1-і/723/19/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання прокурора Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зруб Комарівський Сторожинецького району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає в АДРЕСА_2 , громадянина України, який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000149 від 15.03.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.1 ст.115 КК України.

В ході судового розгляду прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 2 місяці без визнавчення застави, яке обґрунтувала продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може незаконно впливати на свідка та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до нього домашній арешт з носінням електронного браслету, пославшись на те, що з місця злочину не зникав, дочекався поліцію, а свідок ОСОБА_6 була поряд, до неї фізичне насильство не застосовував. Він не є агресивним, що підтвердила в судовому засіданні сестра ОСОБА_7 . Ним сплачений штраф за вироком суду, на який вказує прокурор, тому не брати його до уваги. Прокурор безпідставно звинувачує, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, так як згідно висновку експерта цього не встановлено. Вважає, що прокурором не надано доказів наявності в нього умислу вбити ОСОБА_7 . Просить звільнити його з-під варти, щоб оформити необхідні документи для військової служби в 3 ОДШР.

Захисник в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, вказавши, що зазначених в клопотанні ризиків не існує, так як вони нічим не підтверджені, і є лише припущеннями. Свідок ОСОБА_6 в суді була неодноразово допитана, від неї не надходило заяв про застосування заходів безпеки. Доводи клопотання зводяться до суворості покарання за кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , що не може бути підставою для утримання під вартою. Поведінка ОСОБА_4 доводить, що він не перешкоджав встановленню обставин події, а сприяв, так як викликав швидку допомогу, поліцію. Просить застосувати до підзахисного цілодобовий домашній арешт, який буде достатнім стримуючим заходом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.199 КПК України при вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу суд має перевірити обставини, які свідчать про не зменшення ризику чи появу нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, внаслідок дії яких неможливо завершити судовий розгляд до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15.03.2024 року щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який в подальшому продовжувався ухвалами слідчого судді та суду, останній раз до 16.05.2025 року.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, визначені в ст.178 КПК України, суд вважає, що встановлені ризики продовжують існувати і не зменшилися.

Суд знаходить обгрунтованим заявлений прокурором ризик щодо можливості незаконного впливу обвинуваченого на свідка ОСОБА_8 , з тих підстав, що обвинувачений знайомий зі свідком, перебуваючи на волі він матиме реальну можливість здійснювати вплив на свідка з метою схилення до зміни наданих нею показань або ж відмови від них з метою уникнення ним покарання. Крім того, свідок під час досудового розслідування та в суді вказувала на те, що ОСОБА_4 застосував до неї фізичну силу, коли вона намагалася припинити протиправну діяльність обвинуваченого. Суд також враховує те, що задоволено клопотання про допит судово-медичного експерта для роз`яснення висновку експертизи щодо причини смерті потерпілого, тобто стадія з`ясування обставин і дослідження доказів триває і не виключається необхідність додаткового допиту свідка. Наведене у своїй сукупності, на думку суду, дає обгрунтовані підстви вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме реальну можливість здійснити незаконний вплив на зазначеного свідка з метою зміни останньою показань на його користь.

Крім того, сторона обвинувачення вказує на продовження існування ризику вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення з огляду на те, що при скоєнні інкримінованого злочину, який є особливо тяжким, обвинувачений вчинив інші неправомірні дії - застосував фізичну силу до свідка ОСОБА_8 .. Крім того, вироком Сторожинецького районного суду від 15.08.2024 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу. На думку сторони обвинувачення дані обставини свідчать про схильність ОСОБА_4 до вчинення насильницьких дій, через що запобігти можливості вчинення ним нових кримінальних правопорушень без продовження тримання під вартою неможливо.

На думку суду наведені факти свідчать, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення. При цьому судом враховується факт засудження ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, незалежно від відбуття покарання у виді сплати штрафу.

До завершення строку дії попередньої ухвали суду щодо тримання під вартою ОСОБА_4 судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений внаслідок об`єктивних причин, зокрема з підстави необхідності допиту експерта.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п."С" ст. 5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд вважає, що вимоги громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі, переважають в даному випадку право на повагу до свободи особи.

При цьому суд не знаходить підстав вважати, що наявні ризики зменшилися внаслідок тривалості перебування обвинуваченого під вартою.

Таким чином, з врахуванням вимог ст.183 КПК України щодо винятковості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги суворість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, суд вважає, що застосований запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 є необхідним і відповідає закону. А тому слід продовжити термін дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить в повній мірі виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не дасть реальної змоги запобігти зазначеним вище ризикам, з огляду також і на характер вчиненого кримінального правопорушення.

Так як суд встановив, що ризики продовжують існувати і не зменшилися, то відповідно не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. Стороною захисту протилежного не доведено, натомість заперечуючи в повному обсязі наявність ризиків, наведених прокурором, просять застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт, який застосовується також за наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто позиція сторони захисту є суперечливою.

Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не визначає розмір застави, оскільки дане питання вирішується у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 196-199 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 13 липня 2025 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали. Суддя ОСОБА_9