Справа № 464/7767/24
пр.№ 1-кс/464/350/25
24 квітня 2025 року м.Львів
Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна,
Під час розгляду клопотання судом: слідчий таке підтримав, ОСОБА_4 не заперечив щодо накладення арешту на вказану пластикову пляшку.
Заслухавши думку учасників справи та перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов до наступного висновку з огляду на таке.
Відповідно до протоколу обшуку від 13.03.2025, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 06 березня 2025 року за участі ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_1 було вилучено пластикову пляшку без дна із слідами кіптяви. Зазначена пляшка постановою від 13.03.2025 визнана речовим доказом у провадженні.
За змістом ч.1 ст.170 КПК України арешт є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу (ч.2, ч.3 ст.170 КПК України).
Виходячи з приписів ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.
З доводів, викладених у клопотанні, вбачається, що арешт вилученого майна, що може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необхідним для забезпечення збереження речових доказів з подальшим проведенням експертиз, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.317 КК України, оскільки наявні ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворювання, відчуження. Клопотання подане у відповідності до вимог ст.171 КПК України. Підстави для відмови у задоволенні клопотання, передбачені ч.1 ст.173 КПК України, відсутні. Для ефективного проведення слідства та з метою забезпечення дієвості кримінального провадження орган досудового розслідування має необхідність у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
Тому з урахуванням наведеного та вимог ч.11 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України клопотання про арешт майна підлягає до задоволення шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.
Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 369-372, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :
клопотання задоволити.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження майном пластиковою пляшкою без дна із слідами кіптяви відповідно до протоколу обшуку від 13 березня 2025 року.
У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом 5 днів з дня проголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлено 28 квітня 2025 року.
Слідчий суддя ОСОБА_6