Справа 522/6386/25
Провадження 1-кп/522/2306/25
УХВАЛА

10.07.2025 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0001144 від 08.10.2024, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, дітей не має, має на утриманні непрацездатну мати, фізична особа підприємець, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Роздільна Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, місце проживання: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшов обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів, з альтернативою визначення застави в сумі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 757,00 грн., зокрема посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування зазначеного запобіжного заходу не змінились та не відпали.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики, вказані прокурором, значно зменшились, а також на необхідність допомоги матері, яка хворіє та перебуває на стаціонарному лікуванні, просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, або зменшити розмір застави, так як визначена застава у розмірі 757,00 грн. є непомірною для його підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив змінити обраний йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, або зменшити розмір застави, посилаючись на те, що змінились обставини, а саме: перебування його під вартою понад 7 місяців; наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання необхідність допомоги матері та непомірність розміру застави, визначеної у попередній ухвалі суду.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали позицію захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2025 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.07.2025 із можливістю внесення застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та у разі визнання винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_4 щодо відсутності ризиків, заявлених прокурором, наявності у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, на думку суду, не є обставинами, що здатні гарантувати його належну процесуальну поведінку при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, заявлений прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливі спроби обвинуваченого переховуватися від суду, який був врахований під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжує існувати.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Наявні відомості про особу обвинуваченого у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, як про те просить сторона захисту, не зможе запобігти наявним ризикам.

Доказів наявності підстав, що унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

З урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на цей час не може забезпечити належну поведінку останнього та запобігти вищевикладеним ризикам.

Вирішуючи відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України питання щодо визначення ОСОБА_4 розміру застави у якості альтернативного запобіжного заходу, а також з цього приводу доводи сторони захисту та обвинуваченого щодо непомірного розміру застави, суд приходить до висновку, що зважаючи на обставини кримінального провадження, з урахуванням положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, застава у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 757 000 грн., буде здатна забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 314, 315, 176-178, 182, 183, 331, 370, 372, 376, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, або зменшення розміру застави - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів, тобто строк дії ухвали до 07.09.2025.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу у 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинуваченого строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1