УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 Справа №607/12298/25 Провадження №1-кс/607/3463/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000395 від 13.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження №0000395 від 13.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про накладення арешту на ноутбук марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F, який поміщено у сейф упакування HYQ0148419, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування та надання дозволу на його зберігання при матеріалах кримінального провадження для проведення судової товарознавчої експертизи, після чого передати на зберігання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області та зберігати їх у камері зберігання речових доказів за адресою: м. Тернопіль, бул. Т. Шевченка, 10, на термін, який необхідний для проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження.

Клопотання мотивоване тим, що 12.06.2025 до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 про те, що її знайомий гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом введення в оману та зловживаючи довірою заволодів та реалізував ноутбук марки ASUS, моделі FX506L, який належить ОСОБА_4 , тим самим спричинивши останній матеріальних збитків на суму 18000 грн.

За даним фактом 13.06.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування, кримінальне провадження за №0000395, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Як зазначає прокурор, 16.06.2025 в ході проведення досудового розслідування даний ноутбук марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F згідно Протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі було добровільно вилучено в гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 , яка попередньо отримала його на усній домовленості в гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , який поміщено у сейф упакування HYQ0148419.

16.06.2025 постановою дізнавача визнано речовим доказом ноутбук марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F, який поміщено у сейф упакування HYQ0148419.

Враховуюче вищевикладене та те, що ноутбук марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F, який поміщено у сейф упакування HYQ0148419, відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, які необхідні для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, для дослідження усіх обставин справи, оскільки незастосування арешту даного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування, пошкодження, зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому, прокурор просить клопотання задовольнити.

В судове засідання прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 не з`явився, проте у клопотанні просив проводити його розгляд без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 про час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, однак в судове засідання не з`явилась, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 13.06.2025 внесено відомості за №0000395, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, зокрема за фактом того, що 12.06.2025 до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 про те, що її знайомий гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом введення в оману та зловживаючи довірою заволодів та реалізував ноутбук марки ASUS, моделі FX506L, який належить ОСОБА_4 , тим самим спричинивши останній матеріальних збитків на суму 18000 грн.

Як вбачається із протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 16.06.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно видала ноутбук чорного кольору марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F, який поміщено в сейф упакування HYQ0148419.

Постановою дізнавача СД Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 16.06.2025, ноутбук марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F, який поміщено у сейф упакування HYQ0148419 визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000395 від 13.06.2025.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згід з ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1,3 ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно вимог ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. і такий допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя звертає увагу, що з урахуванням положень ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, задля збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Доданими до клопотання документами прокурор довів, що вказане у клопотанні майно, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використане як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання прокурора про арешт тимчасового вилученого майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як незастосування арешту може призвести до відчуження або знищення такого майна.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 ЦПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду судових експертиз, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Доходячи такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, вимога про надання дозволу на зберігання арештованого майна при матеріалах кримінального провадження № 0000395 від 13.06.2025 до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді, більше того, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000395 від 13.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпоряджання та відчуження на ноутбук марки ASUS, моделі FX506LI HN012T, SN: L9NRCX07425740F, який поміщено у сейф упакування HYQ0148419, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який 16.06.2025 добровільно видала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити/направити прокурору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1