Дата документу 14.05.2025Справа № 643/4447/15-к
Провадження № 1-кп/554/508/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Полтава об?єднане кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Полтави, відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з 2017 по 2018 роки, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, на території міста Харкова, ОСОБА_5 , набув документ, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12.12.2013 Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після цього у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на підроблення вказаного документу шляхом вклеювання в нього своєї фотокартки, з метою подальшого використання цього паспорту. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, відклеїв з першої сторінки паспорту фотокартку ОСОБА_12 , а на її місце вклеїв свою фотокартку. Таким чином, ОСОБА_5 підробив паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий 12.12.2013 Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, до якого, згідно висновку судової технічної експертизи документів №294 від 22.08.2018, були внесені зміни первинного змісту документа у вигляді повної заміни фотокартки на сторінці №1.

Крім того, 27 травня 2018 року, о 16 годині 25 хвилин, ОСОБА_5 разом з невстановленою під час досудового розслідування особою жіночої статі, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих спонукань, а також, переслідуючи мету наживи, прийшов у пункт прокату велосипедів, розташований біля кінотеатру «Парк», по вул. Сумській, 81 в м. Харкові, де здійснює свою приватну підприємницьку діяльність ОСОБА_13 .

Перебуваючи у пункті прокату велосипедів за вказаною адресою, ОСОБА_5 разом з невстановленою особою жіночої статі, взяли у прокат велосипед «Leon XC-80 AM DD» чорно-білого кольору, 2017 року випуску, номер рами НОМЕР_2 , українського виробництва, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №14693 від 07.08.2018 становить 7 497 грн., та велосипед «Genesis zeta» чорно-білого кольору, німецького виробництва, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 14693 від 07.08.2018 становить 3600 грн., залишивши у заставу паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було втрачено власницею у 2017 році. Працівник пункту прокату велосипедів, будучи введений таким чином в оману та щиро повіривши в те, що паспорт громадянина України належить жінці, яка була разом з ОСОБА_5 , і вони дійсно беруть велосипеди у прокат та повернуть їх, передав ОСОБА_5 та невстановленій особі жіночої статі вищевказані велосипеди. Після чого ОСОБА_5 , не бажаючи виконувати свої зобов?язання та не маючи наміру повертати велосипеди, 27.05.2018 заклав їх до ПТ «НАЙКРАЩИЙ ЛОМБАРД» ОСОБА_15 і компанія», надавши паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12.12.2013 Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпорядившись отриманими шахрайським шляхом велосипедами на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 11 097 грн.

Крім того, 27 травня 2018 року, у вечірній час, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 , маючи при собі заздалегідь підроблений документ, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12.12.2013 Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого, згідно висновку судової технічної експертизи документів №294 від 22.08.2018 були внесені зміни первинного змісту документа у вигляді зміни фотокартки на сторінці №1, з метою подальшого використання вказаного документу, прибув до відділення ломбарду ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 144. Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , діючи умисно, надав на підтвердження своєї особи підроблений паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заміненою фотокарткою, та уклав з ломбардом ПТ «Найкращий ломбард» ОСОБА_15 і компанія» договір фінансового кредиту під заставу майна, а саме велосипедів «Leon XC-80» та «Genesis" zeta», отримавши за них грошові кошти, чим використав завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 12.12.2013 Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, на ім?я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно:

- за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

- за ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією і, який надає право або звільняє від обов?язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою;

- за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_13 в підготовче судове засідання не з?явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Суд зазначає, що для ст. 49 КК України характерно з?ясування думки потерпілого щодо застосування звільнення від кримінальної відповідальності, проте у матеріально-правовому аспекті зміст думки значення не має, а у процесуально-правовому аспекті юридичне значення має лише факт її з?ясування безвідносно змісту в силу імперативного характеру підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути заявлене клопотання без участі потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, оскільки дійсно закінчились строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши клопотання захисника ОСОБА_10 , думку обвинуваченого, прокурора. Інших учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом (ч.1 ст. 286 КПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч.3 ст. 4 КК України).

Відповідно до обвинувального акту діяння, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 вчинив у період з 2017 по 2018 роки, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, діяння, передбачені ч.2 ст. 190 та ч.4 ст. 358 КК України, вчинив 27 травня 2018 року

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення діяння) залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України (в редакції закону на час вчинення діяння), з урахуванням вимог ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення діяння) вказані злочини, залежно від ступеня тяжкості, належали до злочинів невеликої тяжкості, а ч.2 ст. 190 КК України (в редакції закону на час вчинення діяння), з урахуванням вимог ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення діяння) - до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи санкції ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), з урахуванням вимог ст. 12 КК України вказані діяння, залежно від ступеня тяжкості, належать до нетяжкого злочину (ч.2 ст. 190 КК) та кримінальних проступків (ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК).

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.5 КК України, мало місце поліпшення становища ОСОБА_5 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК, а також ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, що були чинними на час скоєння ним відповідних діянь, оскільки вказані діяння стали правопорушеннями невеликої тяжкості та кримінальними проступками, відповідно, в зв?язку із чим підлягають застосуванню положення ч.1 ст.5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України можна дійти висновку, що ОСОБА_5 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років, а з дня вчинення проступків, за які передбачено покарання у виді обмеження волі, якщо з дня вчинення ним нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Враховуючи, що нетяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, було вчинено ОСОБА_5 27 травня 2018 року, то п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, сплив 27 травня 2023 року.

Враховуючи, що кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 358 КК України, було вчинено ОСОБА_5 у період часу з 2017 по 2018 роки, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, трирічний строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, сплив в 2021 році, а кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст. 358 КК України, було вчинено ОСОБА_5 27 травня 2018 року, то трирічний строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, сплив 27 травня 2021 року.

Даних щодо того, що ОСОБА_5 ухилявся від досудового розслідування та суду чи вчинив нове кримінальне правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять, прокурором на час розгляду клопотання не надано, а отже перебіг давності, з урахуванням вимог ч.ч.2,3 ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, вказані кримінальні правопорушення не є особливо тяжкими злочинами проти життя чи здоров`я особи та не є злочинами, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, обмежень, встановлених ч.5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Тож, враховуючи клопотання захисника обвинуваченого, згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, думку прокурора, який підтримав вказане клопотання, думку інших учасників кримінального провадження, та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Стосовно заявленого потерпілим цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову у разі закриття кримінального провадження суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Аналогічна правова позиція міститься і в постановах ВС, в тому числі від 16.08.2021 року у справі №644/7193/17.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, заявлений потерпілим цивільний позов слід залишити без розгляду. Водночас, суд роз`яснює потерпілому положення ч.7 ст.128 КПК України, згідно, якої особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Частина 1 статті 122 КПК України передбачає, що витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КПК України експертам, спеціалістам, перекладачам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Стаття 124 КПК України встановлює порядок розподілу процесуальних витрат.

У випадку ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч.2 ст. 124 КПК України).

Стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження чинний КПК України не регулює.

Така правова позиція міститься в постанові ККС ВС від 01.03.2021 року у справі №266/3090/18 (провадження №51-3281кмп19).

Крім того, в постанові ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі 203/241/17 міститься висновок, відповідно до якого, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв?язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов?язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов?язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Згідно обвинувального акту, витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 3 432 грн.

Оскільки, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а ОСОБА_5 звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, у зв?язку із закінченням строків давності і кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому, відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК, витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3 432 грн. не підлягають стягненню з обвинуваченого та покладаються на державу.

Речові докази, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Інших даних щодо наявності речових доказів по кримінальному провадженню прокурором на час розгляду клопотання надано не було.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 314, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України.

Продовжити підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 317 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_1