Номер провадження: 11-сс/813/1539/25
Справа № 521/8998/25 1-кс/521/2721/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, якою в межах к/п № 0000511 від 29.05.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а також кількість епізодів, тяжкості покарання, характеру скоєння злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , що вказує на наявність ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, так як вони не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 не погодилася із оскаржуваною ухвалою, вважає її необґрунтованою та незаконною з огляду на те, що, слідчий суддя не врахував ухвалу Одеського апеляційного суду від 22.07.2025, якою було скасовано ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 31.05.2025 та стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в 6600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин захисник ОСОБА_6 просить змінити оскаржувану ухвалу та визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу з урахуванням ухвали Одеського апеляційного суду від 22.07.2025 в справі № 521/8998/25.

Захисник ОСОБА_6 та представник прокуратури про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладання розгляду справи не подавали.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За наслідками апеляційного провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики ЄСПЛ передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Так, згідно із п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Оскільки в апеляційній скарзі захисник фактично не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за обставинами, які викладені у повідомленні про підозру, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України на даному етапі є обґрунтованою та потребує подальшого розслідування.

Крім того, сторона захисту не оспорює наявність встановлених слідчим суддею ризиків в даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тому апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Щодо розміру застави. За обставинами даного кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачене покарання на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що є особливо тяжким злочином відповідно до класифікації ст. 12 КК України.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до п. 1 ч. 4 цієї статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Разом з тим, повноваження не визначати розмір застави в провадженнях щодо особливо тяжкого злочину даної категорії є правом суду, а не обов`язком, тобто лежить в межах судової дискреції, що надає слідчому судді/суду право вибору відповідного рішення на власний розсуд за результатами оцінки обставин та наявних доказів в кримінальному провадженні. Тобто, за загальним правилом слідчий суддя/суд при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити підозрюваному/обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, у рішенні від 23.09.1982 у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції», що має існувати пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують та метою, яку прагнуть досягти, бо не буде відповідного балансу, якщо на особу покладено надмірний тягар.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та ін. (рішення ЄСПЛ в справі «Істоміна проти України»).

Водночас, на переконання колегії суддів, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Згідно із абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зауважив, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.07.2025 ОСОБА_7 був визначений розмір застави та слідчий суддя при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 вирішив залишити без змін вказаний розмір застави. Отже, слідчим суддею фактично був врахований розмір застави ОСОБА_7 (6600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), визначений ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.07.2025, що спростовує доводи захисника.

За таких обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті слідчим суддею оскаржуваної ухвали не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.07.2025, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.08.2025 включно, із визначення застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4