У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/769/25

№ 1-кп/183/1046/25

28 травня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу в порядку ч.3 ст.315 КПК України у кримінальному провадженні № 0000415, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби, технік медичної роти в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

У провадження Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000415 від 19.10.2023 за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України .

Захисником подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з особистої поруки ОСОБА_7 на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання шляхом винесення окремої ухвали у провадженні.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року (справа № 202/5037/24, провадження 1-кс/202/5352/2024) у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції ОСОБА_8 відмовлено та до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистої поруки ОСОБА_7 .

При цьому, згаданим рішенням слідчого судді згідно ч. 5 ст. 194 КПК України ОСОБА_3 зобов`язано: 1) не відлучатися за межі Донецької, Дніпропетровської та Запорізької областей без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора або суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання та місця роботи (несення служби); 3) утриматись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні, та роз`яснено обов`язки і права поручителя у кримінальному провадженні.

На переконання сторони захисту, за обставин, які склалися, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були враховані попередньо слідчим суддею при застосуванні до ОСОБА_3 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_3 перебуваючи тривалий час під тягарем заходу забезпечення у вигляді запобіжного заходу, не вчинив жодних дій, які б вказували на існування ризиків незаконного впливу на свідків, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, спотворення або приховання будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, тобто беззастережно виконував покладені на нього обов`язки.

Відсутність ризиків підтверджується сумлінним виконанням ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, а саме: у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що будь-хто зі свідків повідомляв слідчому про здійснення ОСОБА_3 дій, які можливо було б розцінити як незаконний вплив на них.

В свою чергу ОСОБА_3 дисципліновано з`являвся до слідчого, прокурора, в тому числі і при наданні доступу до матеріалів та при врученні обвинувального акту, а наразі до суду за першою вимогою. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та постійне місце проживання, позитивно характеризується, з 2017 року приймав безпосередню участь в АТО-ООС, з початку повномасштабного вторгнення виконує в режимі правового режиму воєнного стану обов`язки військової служби в районах безпосереднього зіткнення з ворогом, відзначений рядом заохочень та нагород, що в сукупності свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, сумлінно виконує свої процесуальні обов`язки.

Також, захисник просив звернути увагу, що з моменту застосування запобіжного заходу, пройшов тривалий проміжок часу, протягом якого ОСОБА_3 сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 191 КПК України. Крім того, після закінчення строку дії обов`язків (під час досудового розслідування та у підготовчому судовому засіданні відповідні клопотання прокурором не вносилися), покладених на ОСОБА_3 , останній продовжує сумлінно виконувати обов`язки раніше підозрюваного, а зараз обвинуваченого, визначені ч. 7 ст. 42 КПК України, в тому числі, прибуває за кожною вимогою до суду.

Таким чином, відсутні об`єктивні дані про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України і необхідність і надалі застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистої поруки.

Також просив врахувати, що сама тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та ймовірний розмір покарання не підтверджує наявність будь-яких ризиків, в тому числі переховування від суду, так як вказані обставини не встановлені, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в силу вимог ч.1 ст. 92 КПК України покладається на прокурора.

Жодного підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 буде ухилятися від правосуддя стороною обвинувачення до цієї стадії кримінального провадження не надано, а отже такий ризик об`єктивно не існує, з урахуванням також й наведених вище обставин, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, утримує малолітню та тяжко хвору особу похилого віку, сумлінно виконує процесуальні обов`язки та обов`язки військової служби доручені за посадою, захисник вважав, що більш м`який запобіжний захід, а саме у виді особистого зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачені ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання з тих підстав, що особиста порука є м`яким запобіжним заходом, і доцільність якого наразі є актуальною.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно розділу ІІ , ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

До клопотання мають бути додані:

1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання;

3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Суд, перевіривши подане клопотання захисника, встановив, що зазначені вище вимоги процесуального законодавства дотримано.

Щодо доводів захисника, суд зазначає наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України є тяжким злочином.

Так, з наданої захисником копії ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2024 року суд встановив, що при застосуванні запобіжного заходу у виді особистої поруки, було враховано тяжкість інкримінованого злочину, доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ст.177 КПК України, взято до уваги особу ОСОБА_3 , рід його занять, вік, стан здоров`я, сімейний стан, характеристики, і на підставі даного обсягу обставин, слідчий суддя дійшов до реальної впевненості, що саме запобіжний захід у вигляді особистої поруки здатен гарантувати належну поведінку та явку ОСОБА_3 на першу про те вимогу, і запобігатиме встановленим ризикам, не перешкоджатиме встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому, особа, яка поручилася за ОСОБА_3 має на нього вплив та є достатньо авторитетним, добропорядним, може виконувати взяті на себе зобов`язання.

Суд, наразі, перевіряючи доводи сторони захисту в межах поданого клопотання, вважає, що запобіжний захід у виді особистої поруки є дієвим процесуальним запобіжником для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи усю сукупність обставин пред`явленого обвинувачення та тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а нераціональність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , пов`язана з тим, що, окрім іншого, запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу.

Так, для зміни запобіжного заходу сторона захисту наводить аргументи на спростування тих обставини, якими обґрунтовувалась ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки, зокрема ризики, які існували на час розгляду клопотання, характер цих обставин, і захисник вважає, що ці ризики не просто зменшились, а взагалі не існують.

Суд, перевіряючи доводи захисника, частково не погоджується з такою позицією, зокрема, виходячи з того, що, дійсно сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та ймовірний розмір покарання можуть не підтверджувати наявність будь-яких ризиків, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в силу вимог ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на прокурора.

Суд, вважає достатньо доречним наведення захисником у приклад практики ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 р. із посиланням на рішення у справі «Томазі проти Франції» від 27 серпня 1992 р. де вказано, що «небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватись лише в залежності від суворості можливого покарання, вона має визначатись з урахуванням ряду релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною».

Отже, суд вважає, що на даному етапі судового провадження все ще існує ряд релевантних факторів, які можуть підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, оскільки «суворість передбаченого покарання» все ж є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а захисник не навів достатніх аргументів на спростування ризику ухилення від явок до суду з боку обвинуваченого в ході подальшого здійснення судового провадження, особливо в умовах воєнного стану, та враховуючи, що судове провадження взагалі тільки розпочалося і наразі триває його підготовча стадія, вказане саме по собі свідчить про передчасність прогнозування беззаперечного дотримання обвинуваченим обов`язку з`являтися до суду і оцінки його процесуальної поведінки у подальшій перспективі.

Суд зазначає, що ризик впливу на свідків не спростований захисником, оскільки свідки не допитані і суд не може перевірити аргументи захисника щодо відсутності відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не здійснював або не буде здійснювати вплив на них.

Суд відхиляє доводи захисника стосовно того, що дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема те, що останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, утримує малолітню та тяжко хвору особу похилого віку, сумлінно виконує процесуальні обов`язки та обов`язки військової служби доручені за посадою, є визначальними та достатньо вагомими для того, щоб дійти переконливого висновку про наявність достатніх підстав вважати, що виключно більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника, що не позбавляє права сторони захисту звертатися до суду в подальшому, користуючись своїм правом згідно ст. 201 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176, 201,315 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу в порядку ч.3 ст.315 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 з особистої поруки ОСОБА_7 на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1