Справа № 713/3673/24
Провадження №1-кп/713/47/25
УХВАЛА

іменем України

09.05.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретарів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законних представників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , представника неповнолітнього потерпілого адвоката ОСОБА_15 , представника уповноваженого підрозділу Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_16 , представника служби у справах Берегометської селищної ради ОСОБА_17 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Вижниця клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000147 від 02.08.2024 року відносно неповнолітніх :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою , учениці 11 класу Берегометського ліцею №3, раніше не судимої.

за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, учениці 11 класу Берегометського ліцею №3, раніше не судимої, за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 126 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_3 , з неповною середньою освітою, неодруженої, , учениці 10 класу Берегометського ліцею №3, раніше не судимої,

за ознаками суспільно-небезпечних діянь, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітня ОСОБА_7 01.08.2024 року близько 18 год. перебуваючи в селищному парку, що знаходиться за адресою: смт. Берегомет по вул. Центральна Вижницького району Чернівецької області, на фоні особистих неприязних відносин вчинила словесний конфлікт із неповнолітньою ОСОБА_13 , в ході якого, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки, взяла однією рукою за верхній одяг та виставивши підніжку штовхнула ОСОБА_13 на землю, в результаті чого остання впала колінними суглобами до бетонної поверхні, а в подальшому продовжуючи свою протиправну поведінку ОСОБА_7 піднявши за волосся ОСОБА_13 , нанесла один удар долонею правої руки в область обличчя зліва, внаслідок чого неповнолітня ОСОБА_7 спричинила неповнолітній ОСОБА_13 наступні тілесні ушкодження: садно на обох колінних суглобах, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітня ОСОБА_8 01.08.2024 близько 18 години ОСОБА_8 , перебувала в селищному парку, що розташований за адресою: вул. Центральна, смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, де в цей час також перебувала ОСОБА_13 , жителька АДРЕСА_4 .

В цей час на ґрунті словесного конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_13 насильницьких дій, які завдали фізичного болю.

Далі, ОСОБА_8 , реалізовуючи вказаний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання фізичного болю ОСОБА_13 , нанесла чотири удари правою долонею в область задньої потиличної ділянки голови ОСОБА_13 .

Вказані протиправні дії ОСОБА_8 завдали ОСОБА_13 фізичного болю.

Неповнолітня ОСОБА_9 01.08.2024 року близько 18 год. перебувала в селищному парку, що розташований за адресою: вул. Центральна, смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, де в цей час також перебувала ОСОБА_13 .

В цей час на ґрунті словесного конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у ОСОБА_9 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_13 насильницьких дій, які завдали фізичного болю.

ОСОБА_9 , реалізовуючи вказаний умисел, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання фізичного болю ОСОБА_13 , нанесла один правою долонею в область обличчя зліва ОСОБА_13 , де в подальшому вхопила обома руками за волосся та схилила голову до коліна.

В подальшому, продовжуючи умисел завдання фізичного болю ОСОБА_13 , ОСОБА_9 нанесла один удар долонею правої руки в обличчя ОСОБА_13 .

Вказані протиправні дії ОСОБА_9 завдали ОСОБА_13 фізичного болю.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_7 зазначала, що вину визнає частково, що о 15 год вийшла гуляти , о 16.00 год. підійшла ОСОБА_18 вони сиділи і спілкувалися ,до них підійшла ОСОБА_19 , вони запитали у неї чому вона розпускає про них неправдиві слухи , ОСОБА_20 відповіла, що не пам`ятає . Це було біля парку приблизно о 18 год.30 хв .коли вони йшли, ОСОБА_19 зачепила ОСОБА_21 , та зачепила її, а саме взяла ззаду за волосся. Одразу після цього ОСОБА_22 її вдарила, в подальшому вона вдарила потерпілу ОСОБА_23 і вони її поставили на коліна. Вони не збиралися з`ясовувати стосунки .Їх усіх обурив її сміх. Вони вели розмову з потерпілою ОСОБА_24 про те , чому вона про них розповсюджує неправдиві чутки .Вказувала ,що сильно жалкує про вчинене, оскільки не мала права її бити та принижувати, вважає, що сама потерпіла її спровокувала, просила вибачення у потерпілої в судовому засіданні , розуміє та повністю усвідомлює неправоту свого вчинку. Пізніше вину визнала повністю ,щиро розкаялась, просила вибачення у потерпілої, намагалась примиритись .

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_25 зазначала, що вину визнала частово, та показала суду ,що вийшла гуляти 1 серпня 2024 року, їй зателефонувала ОСОБА_18 , та повідомила ,що вони біля будинку культури і ,що про неї ОСОБА_24 розповсюджує неправдиві слухи . Приблизно о 18 год.30 хв. вона підійшла до них , а саме до БК, на неї ніхто не звертав уваги, вона сиділа в стороні. ОСОБА_26 запитала у ОСОБА_20 чи розповсюджує вона слухи, нащо вона сказала так можливо і почала сміятися , потім сказала ,що такого не пам`ятає. Вона також за інших дітей розповсюджувала слухи . За те, що потерпіла розповсюджувала неправдиві слухи. З метою підняття свого авторитету, оскільки після розповсюдження неправдивих слухів з нею багато дітей перестати спілкуватися ,вона облила ОСОБА_20 кока-колою. Після сутички ОСОБА_20 з ОСОБА_27 , вона підійшла до потерпілої ОСОБА_23 , на що вона нанесла їй один удар в ліву частину обличчя, після чого вона нанесла потерпілій 5 ударів по задній частині голови . Розуміє неправоту свого вчинку , про що дуже шкодує. Пізніше вину визнала повністю ,щиро розкаялась, просила вибачення у потерпілої, намагалась примиритись.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_9 зазначала, що вийшла гуляти 1 серпня 2024 року з подругою до будинку культури в смт. Берегомет, там були дівчата та потерпіла ОСОБА_23 . Вона запитала в ОСОБА_20 : « Чи правда це, що вона за неї розпускає неправдиві плітки, вона хотіла ,щоб вона визнала це . ОСОБА_20 їй відповіла про те ,що не пам`ятає , і почала сміятися . Дальше ОСОБА_20 шарпнула ОСОБА_27 , зібрався натовп, зробили пів круг, вона побачила ,як ОСОБА_28 . В цей момент вона підійшла до ОСОБА_24 вона вкотре запитала чи вона розпускала неправдиві слухи. ОСОБА_20 відповіла ,що да , таке було . В той момент її стало дуже боляче, і вона вдарила потерпілу , ОСОБА_27 теж її вдарила і поставила на коліна . Щиро шкодує про вчинене , розуміє, що не мала жодного права таке робити , але була на емоціях . Просила вибачення у потерпілої, намагалася примиритися .

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_13 суду пояснила ,що до неї підійшла ОСОБА_29 і запитала чому вона розповсюджує про неї неправдиві слухи , також це саме говорила ОСОБА_18 . ОСОБА_18 зателефонувала до ОСОБА_30 , та сказала ,що і за неї вона розпускає неправдиві слухи . Потім усі розійшлися, ОСОБА_27 відвела додому брата. ОСОБА_31 пішла в магазин . Дальше ОСОБА_32 та ОСОБА_21 почали говорити признавайся, дальше ОСОБА_21 вилила на неї воду. В подальшому в парку її заставили стати на коліна. ОСОБА_33 взяла її за волосся і зробила підніжку, дальше ОСОБА_31 взяла за волосся та вдарила 3 чи 4 рази по голові . Під час бійки їй телефонувала бабуся . ОСОБА_33 брала її за волосся, казала ставати на коліна , вона просила в неї пробачення, вказала ,що ОСОБА_27 вдарила її 1 раз, ОСОБА_18 вдарила 2 рази . Після побиття вона себе погано почувала, місяць не виходила гуляти, не хотіла ні з ким говорити. В парку було приблизно біля 20 дітей. Уникнути конфлікту вона немала можливості.

Крім визнання вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , їх вина у вчиненні суспільно-небезпечного діяння підтверджується наступними доказами дослідженими в судовому засіданні:

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000147 від 02.08.2024 року, де ОСОБА_13 вказує, що 01.08.2024 року о 16.30 год. у неї виник словесний конфлікт із неповнолітніми ОСОБА_34 та ОСОБА_33 під час якого вищевказані особи спричинили ОСОБА_13 , тілесні ушкодження .

Крім того 20.09.2024 року в своїй заяві ОСОБА_13 , вказує, що 01.08.2024 року о 18.00 год. у неї виник словесний конфлікт із неповнолітньою ОСОБА_8 під час якою остання нанесла удари руками в область голови.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.08.2024 року, де ОСОБА_13 , вказує, що 01.08.2024 року близько 16.30 год. в АДРЕСА_5 в селищному парку у неї виник конфлікт з неповнолітніми ОСОБА_35 та ОСОБА_29 під час якого останні спричинили їй тілесні ушкодження.

Професійним Висновком практичного психолога щодо перебігу психологічної роботи з неповнолітньою ОСОБА_13 на базі Центру захисту дітей ,які постраждали або стали свідками насильства (Модель Барнахус ) м.Чернівці від 19.08.2024 року, згідно якого психолог констатувала наявність психологічної травми, а саме погане самопочуття, зниженння апетиту, поганий сон та тривогу, що свідчить про гостру реакцію на стрес .

Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000173 від 21.09.2024 року , щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КК України.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.09.2024 року, де ОСОБА_13 , вказує, що 01.08.2024 року близько 18.00 год. в АДРЕСА_5 в селищному парку у неї виник конфлікт з неповнолітньою ОСОБА_35 під час якої остання нанесла удари руками в область голови ОСОБА_13 , спричинивши фізичного болю.

Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000174 від 21.09.2024 року , щодо нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.126 ч.1 КК України.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.09.2024 року, де ОСОБА_13 , вказує, що 01.08.2024 року близько 18.00 год. в АДРЕСА_5 в селищному парку у неї виник конфлікт з неповнолітньою ОСОБА_25 під час якої остання нанесла удари руками в область голови ОСОБА_13 , спричинивши фізичного болю.

Протокол огляду інтернет сторінки з відеозаписом від 09.08.2024 року , проведеним оглядом встановлео в соціальній мережі «Фейсбук» за посиланням під назвою «Підприємці Берегометської ОТГ», на якому розміщений відеозапис, де зафіксовано факт насильницьких дій між дівчатами .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2024 року з відеозаписом по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Протоколом огляду предметів від 19 вересня 2024 року , а саме компакт диску білого кольору на якому містяться відеозаписи, де зафіксовано нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 неповнолітньою ОСОБА_7 ..

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2024 року з відеозаписом по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 з свідком ОСОБА_36 ..

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2024 року з відеозаписом по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 з свідком ОСОБА_37 ..

Висновком експерта №132 від 11.09.2024 року встановлено, що на підставі проведеної судово-медичної експертизи неповнолітньої ОСОБА_13 , 2010 року народження, за даними медичних документів:

з наданої медичної документації для проведення судово-медичної експертизи відомо: 3 медичної карти амбулаторного хворого на- прізвище ОСОБА_13 , наступні діагнози: Запис лікаря 02.08.2024р. Хірург Діагноз: Забій обличчя зліва. Ссадини і подряпини шкіри обох колінних суглобів. Запис лікаря 02.08.2024 р. Невролог. Діагноз: Забій м`яких тканин обох ніг, потилиці. Запис лікаря 05.08.2024 р. ЛОР На момент огляду без видимої гострої патології.

При проведенні судово-медичної експертизи неповнолітньої ОСОБА_13 , було виявлено наступні тілесні ушкодження: садна на обох колінних суглобах.

Виявлені на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 , тілесні ушкодження виникли не менш ніж від дворазової травмуючої дії твердих тупих предметів або при співударянні з такими, можливо в термін вказаний в фабулі Постанови про призначення дійсної експертизи і, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Приймаючи до уваги локалізацію, характеристики, особливості та індивідуальні ознаки ушкоджень, виявлених на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 , з урахуванням їх просторового співвідношення між собою, встановлено, що виявлені на тілі підекспертного ушкодження могли виникнути, як внаслідок удару твердими тупими предметами (якими могли бути частини тіла людини - руки, ноги), так і при падінні тіла підекспертного з положення власного зросту навстоячки з подальшим співударянням із твердою поверхнею чи із виступаючими над її рівнем твердими тупими предметами, як з прискоренням так і без такого.

При вивченні медичних документів на ім`я неповнолітньої ОСОБА_13 , вказані діагнози - забій обличчя зліва згідно пункту 4.6 Наказу №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» діагноз забій /м`яких тканин/ голови, грудної клітки, живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивного відомостями.

Виявлені на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 і зазначені в пункті 1 дійсних «Підсумків» тілесні ушкодження розташовані в межах досяжності власних рук.

Висновок експерта за №150 - Д від 26.04.2024 року З наданої медичної документації для проведення судово-медичної експертизи відомо: 3 медичної карти амбулаторного хворого на прізвище ОСОБА_13 , наступні діагнози: Запис лікаря 02.08.2024р. Хірург Діагноз: Забій обличчя зліва. Ссадини і подряпини шкіри обох колінних суглобів. Запис лікаря 02.08.2024 р. Невролог. Діагноз: Забій м`яких тканин обох ніг, потилиці. Запис лікаря 05.08.2024 р. ЛОР На момент огляду без видимої гострої патології.

При проведенні судово-медичної експертизи неповнолітньої ОСОБА_13 , було виявлено наступні тілесні ушкодження: садна на обох колінних суглобах.

Виявлені на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 , тілесні ушкодження виникли не менш ніж від дворазової травмуючої дії твердих тупих предметів або при співударянні з такими, можливо в термін вказаний в фабулі Постанови про призначення дійсної експертизи і, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Приймаючи до уваги локалізацію, характеристики, особливості та індивідуальні ознаки ушкоджень, виявлених на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 , з урахуванням їх просторового співвідношення між собою, експерт зробив висновок, що виявлені на тілі підекспертного ушкодження могли виникнути, як внаслідок удару твердими тупими предметами (якими могли бути частини тіла людини - руки, ноги), так і при падінні тіла підекспертного з положення власного зросту навстоячки з подальшим співударянням із твердою поверхнею чи із виступаючими над її рівнем твердими тупими предметами, як з прискоренням так і без такого (бетон, землю, асфальт).

При вивченні медичних документів на ім`я неповнолітньої ОСОБА_13 , вказані діагнози - забій обличчя зліва згідно пункту 4.6 Наказу №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» діагноз забій /м`яких тканин/ голови, грудної клітки, живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості, за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями.

Виявлені на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 , і зазначені в пункті 1. дійсних «Підсумків» тілесні ушкодження розташовані в межах досяжності власних рук.

При формуванні відповіді на питання №3 та питання №4, питання №5, питання N_6, питання №7. питання №8, питання №9, питання №10, питання №11 «Постанови» не виключає можливості виникнення ушкоджень на тілі неповнолітньої ОСОБА_13 , за умов вказаних нею в ході проведення її допиту в якості потерпілого від 29.08.2024 року та за умов вказаних нею в ході проведення з нею слідчого експерименту від 18.09.2024 року, та за умов вказаних свідком ОСОБА_38 , в ході проведення його допиту від 30.08.2024, за умов вказаних свідком ОСОБА_39 в ході проведення його допиту від 30.08.2024, за умов вказаних свідком ОСОБА_40 , в ході проведення його допиту від 23.09.2024, за умов вказаних свідком ОСОБА_41 , в ході проведення його допиту від 23.09.2024 та за умов вказаних ним в ході проведення слідчого експерименту від 23.09.2024, за умов вказаних свідком ОСОБА_42 в ході проведення його допиту від 23.09.2024 та за умов вказаних ним в ході проведення слідчого експерименту від 23.09.2024.

Характеристикою виданою селищним головою Берегометської селищної ради за №143-02-04 від 05 серпня 2024 року , де мати ОСОБА_11 , характеризується з позитивно.

Довідкою про склад сім`ї Берегометської селищної ради за №2176 від 05.08.2024 року зазначено, що ОСОБА_11 проживає у помешканні своєї бабусі ОСОБА_43 , за адресою АДРЕСА_1 , з двома неповнолітніми дітьми дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки КНП «Вижницька міська лікарня» за № 01-22/1023 від 27.09.2024 року відносно ОСОБА_7 встановлено, що остання на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимоги ІЦ від 23.09.2024 року , ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Згідно довідки Служби у справах дітей Берегометської селищної ради від 30.09.2024 року за №68 ОСОБА_7 , не перебувала на обліку дітей , які потрапили у складні життєві обставини у ССД Берегометської селищної ради.

Згідно довідки КНП «Вижницька міська лікарня» за № 01-22/1080 від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_11 встановлено, що остання на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимоги ІЦ від 30.09.2024 року , ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Згідно відповіді Вижницького РВП ОСОБА_7 на профілактичному обліку в підрозділі ювенальної превенції Вижницького РВП не перебуває.

Згідно характеристики психолога Берегометського ліцею №3 виданої на ОСОБА_7 по місцю навчання вона характеризується позитивно.

Згідно характеристики психолога Берегометського ліцею №3 виданої на ОСОБА_9 по місцю навчання вона характеризується позитивно.

Довідкою про склад сім`ї Берегометської селищної ради за №2175 від 05.08.2025 року зазначено, що ОСОБА_10 проживає за адресою АДРЕСА_3 з дочкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Характеристикою виданою селищним головою Берегометської селищної ради за №142-02-04 від 05 серпня 2024 року , де батько ОСОБА_10 , характеризується позитивно.

Згідно відповіді Вижницького РВП ОСОБА_9 на профілактичному обліку в підрозділі ювенальної превенції Вижницького РВП не перебуває.

Згідно довідки КНП «Вижницька міська лікарня» за № 01-22/1022 від 27.10.2024 року відносно ОСОБА_9 встановлено, що остання на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимоги ІЦ від 24.09.2024 року , ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Згідно довідки КНП «Вижницька міська лікарня» за № 01-22/1078 від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_10 встановлено, що останній на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимоги ІЦ від 30.09.2024 року , ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно довідки Служби у справах дітей Берегометської селищної ради від 30.09.2024 року за №67 ОСОБА_9 , не перебувала на обліку дітей , які потрапили у складні життєві обставини у ССД Берегометської селищної ради.

Згідно характеристики психолога Берегометського ліцею №3 виданої на ОСОБА_8 по місцю навчання вона характеризується позитивно.

Згідно довідки КНП «Вижницька міська лікарня» за № 01-22/1079 від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_12 встановлено, що остання на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимоги ІЦ від 30.09.2024 року , ОСОБА_12 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Згідно довідки Служби у справах дітей Берегометської селищної ради від 30.09.2024 року за №69 ОСОБА_8 , не перебувала на обліку дітей , які потрапили у складні життєві обставини у ССД Берегометської селищної ради.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.04.2024 року ОСОБА_12 проживає за адресою АДРЕСА_2 , з чоловіком ОСОБА_45 та двома дочками ОСОБА_8 та ОСОБА_46 .. Умови проживання задовільні.

Характеристикою виданою селищним головою Берегометської селищної ради за №161- від 26 вересня 2024 року , де мати ОСОБА_8 , ОСОБА_12 характеризується позитивно.

Згідно вимоги ІЦ від 24.09.2024 року , ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Згідно відповіді Вижницького РВП ОСОБА_8 на профілактичному обліку в підрозділі ювенальної превенції Вижницького РВП не перебуває.

Безпосередньо дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 вчинила суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, а неповнолітні : ОСОБА_47 та ОСОБА_9 вчинили суспільно-небезпечне діяння , яке підпадає під ознаки кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, умисне завдання удару, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування відносно неповнолітніх: ОСОБА_11 , ОСОБА_47 та ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітніх під нагляд батьків, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Інші учасники судового розгляду вказане клопотання також підтримали та просили його задовольнити.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників процесу, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_11 , ОСОБА_47 та ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру, задовольнивши таким чином відповідне клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст. 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

Як встановлено судом, суспільно небезпечні діяння, передбачені частиною 1 статті 125 КК України та частиною 1 статті 126 КК України, мали місце, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що неповнолітнім на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь їм не виповнилося 16 років, тобто вони не досягли віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.1 ст.125 ч.1 ст.126 КК України, а тому, відповідно до ст. 22 КК України, не є суб`єктом вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього кодексу, суд застосовує примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього суд має право застосувати примусові заходи виховного характеру, наведені в переліку, зокрема цією нормою передбачено застосування і таких видів примусових заходів виховного характеру, як застереження, передача під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

При цьому до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті (частина 3 статті 105 КК України).

Вирішуючи питання який вид примусового заходу виховного характеру належить обрати суд приймає до уваги практику ВС , який в постанові від 12 квітня 2018 року по справі №198/8/17, зауважив, що застереження, як примусовий захід виховного характеру, визначений п.1 ч.2 ст.105 КК України полягає у роз`ясненні судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Також пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватися, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Судом у ході розгляду справи встановлено, що неповнолітня ОСОБА_7 на ОСОБА_48 обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується позитивно, а також до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, вперше вчинила суспільно небезпечне діяння, має постійне місце проживання, виховується у повній сім`ї.

Під час опитування законного представника ОСОБА_7 - матері ОСОБА_11 вона повідомила суду, що має вплив на дочку та не заперечує передати її під нагляд матері , вона буде контролювати її поведінку .

Враховуючи вищевикладене, особу неповнолітньої її ставлення до вчиненого, умови її життя, виховання та поведінку, критичне ставлення до вчиненого, суд вважає, що застосування до ОСОБА_7 такого примусового заходу виховного характеру, як передача під нагляд матері відповідатиме її інтересам.

Дані заходи дозволять ОСОБА_7 виправитись і унеможливити вірогідність вчинення нею в майбутньому будь-яких протиправних дій.

Крім того встановлено, що неповнолітня ОСОБА_8 на ОСОБА_48 обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання характеризується позитивно, а також до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, вперше вчинила суспільно небезпечне діяння, має постійне місце проживання, виховується у повній сім`ї.

Під час опитування законного представника - матері ОСОБА_12 вона зазначала, що має вплив на неповнолітню та не заперечує передати її під нагляд матері , вона буде контролювати її поведінку .

Враховуючи вищевикладене, особу неповнолітньої її ставлення до вчиненого, умови її життя, виховання та поведінку, критичне ставлення до вчиненого, суд вважає, що застосування до ОСОБА_8 такого примусового заходу виховного характеру, як передача під нагляд матері відповідатиме її інтересам та не унеможливить вірогідність вчинення нею в майбутньому будь-яких протиправних дій.

Також встановлено , що неповнолітня ОСОБА_9 на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, вперше вчинила суспільно небезпечне діяння, має постійне місце проживання, виховується батьком.

Під час опитування законного представника батька- ОСОБА_10 повідомив суду, що має вплив на дочку та не заперечує передати її під його нагляд , він буде контролювати її поведінку.

Враховуючи вищевикладене, особу неповнолітньої її ставлення до вчиненого, умови її проживання, виховання та поведінку, критичне ставлення до вчиненого, суд вважає, що застосування до ОСОБА_9 такого примусового заходу виховного характеру, як передача під нагляд батька відповідатиме її інтересам.

Крім того, ОСОБА_14 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 заявлено цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до неповнолітніх ОСОБА_11 , ОСОБА_47 та ОСОБА_9 ..

В яких просить стягнути:

- з ОСОБА_11 на її користь 833 грн. - матеріальної шкоди, 80000 грн.- моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі - 15000 гривень.

-з ОСОБА_10 на її користь 833 грн. - матеріальної шкоди, 50000 грн.- моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі - 15000 гривень.

- з ОСОБА_12 на її користь 833 грн. - матеріальної шкоди, 60000 грн.- моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі - 15000 гривень.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що, внаслідок вчинення неповнолітніми противоправних дій, неповнолітня потерпіла , отримала тілесні ушкодження, відчувала фізичний біль, вимушена був витрачати кошти на психолога, ренген знімки зустріч з адвокатом та інші витрати , які склали близько 45000 гривень, перенесла моральні страждання у неї знизився апетит, перебувала у поганому самопочутті. Психологом виявлено ознаки психотравми , вона в тратила свою самооцінку , внаслідок приниження дівчат.

Цивільний позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61 КПК України, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.

За ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженню розглядається відповідно до вимог цивільного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України . Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст.1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

З наведеного, суд приходить до висновку, що майнова відповідальність батьків (усиновлювачів) або піклувальників неповнолітньої особи має субсидіарний (додатковий) характер, який полягає в тому, що основна вимога про відшкодування завданої шкоди пред`являється до неповнолітнього, при цьому додаткова вимога може бути пред`явлена до батьків (усиновлювачів) або піклувальників лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди в частці, якої не вистачає або у повному обсязі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 1-кп/95/2014, у разі вчинення неповнолітньою особою суспільно небезпечного діяння вина батьків (усиновлювачів) та піклувальників неповнолітніх полягає у неналежному здійсненні виховання та нагляду за дітьми.

Оскільки неповнолітні є учнями Берегометського ліцею №3 і самостійного доходу не мають то цивільний позов пред`явлено до законних представників.

Вимоги цивільного позивача, щодо стягнення матеріальної шкоди, а саме проведення ренген знімків, відвідування психолога та проїзд в сумі 833 гривні з кожного , суд вважає необґрунтованими, оскільки останнім не надано суду відповідних доказів понесення потерпілою таких витрат.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що моральна шкода завдана протиправними діями винної особи, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 709/1173/17 (провадження № 51-875км19), згідно з якою, зокрема, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (п.6 ст.3 ЦК України).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. (Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20).

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. (Постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

Разом із тим, нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, стягненню підлягає сума в розмірі по 6 (шість ) тисяч гривень з кожного на користь позивача , що на думку суду є належним відшкодуванням у цьому випадку.

Що стосується відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої, суд приходить до висновку , що в цій частині позов є недоведений та в його задоволенні необхідно відмовити за недоведеністю, оскільки квитанції не надані до матеріалів позову .

Також потерпілою заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у даному кримінальному провадженні в розмірі по 15000 грн. з кожного.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд виходить з наступного.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони (Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 жовтня 2022 року у справі № 753/10228/20, провадження № 51-5868км21).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо), що підтверджується відповідними висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, до яких належать, зокрема, і витрати на правову допомогу, що, у відповідності до ст. 91 КПК України, є предметом доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження понесених потерпілою витрат на правничу допомогу представником потерпілого надано Договір про надання правової допомоги від 14 серпня 2024 р., однак відсутні документально підтверджений розрахунок понесених витрат представником потерпілої .

Разом із тим, суд зазначає, що в підтвердження заявленої суми на правничу допомогу суду не надано окремих рахунків та/або актів виконаних робіт як передбачено Договором про надання професійних правничих послуг адвоката .

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що вимоги цивільного позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню .

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 97, ст.105 КК України, ст.ст. 498,501,371-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000147 від 02.08.2024 року відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.126 КК України, - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити тривалість заходу виховного характеру терміном 1 (один) рік.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,- примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батькові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити тривалість заходу виховного характеру терміном 1 (один) рік.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального простпку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити тривалість заходу виховного характеру терміном 1 (один) рік.

Речові докази: «ДВД-Р» диск на якому наявні відео насильницьких дій між дівчатами на соціальній мережі «Фейсбук» під назвою «Підприємці БЕРЕГОМЕТСЬКОЇ ОТГ "ОНЛАЙН"» та « ОСОБА_49 » , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження , залишити в матеріалах кримінального провадження.

«ДВД-Р» диск на якому наявні п`ять відеозаписів , які добровільно надала законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_14 які зберігаються в матеріалах кримінального провадження , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_14 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення до ОСОБА_11 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_6 , як законного представника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (ІПН НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 : 6000 грн.- моральної шкоди .

В решті інших позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_14 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення до ОСОБА_10 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_2 , як законного представника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (ІПН НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 : 6000 грн.- моральної шкоди .

В решті інших позовних вимог - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_14 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення до ОСОБА_12 , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_2 , як законного представника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (ІПН НОМЕР_1 ), жительки АДРЕСА_7 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 : 6000 грн.- моральної шкоди .

В решті інших позовних вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1