Номер провадження: 11-сс/813/1148/25
Справа № 521/6959/25 1-кс/521/2027/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 про арешт майна у к/п № 0000324 від 03.04.2025 за ч. 3 ст. 369-2 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчої СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та накладений арешт на майно, що було виявлено та вилучено 23.05.2025 під час проведення обшуку 23.05.2025 за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 98, за місцем роботи підозрюваного ОСОБА_7 , а саме на:

- Оригінал міжнародного свідоцтва про вакцинацію або ревакцинацію проти жовтої гарячки на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.;

- Оригінал свідоцтва № 20/2022/107 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 22.02.2022 на 1 арк.;

- Оригінал свідоцтва № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 21.09.2021 на 1 арк.;

- Оригінал свідоцтва № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 01.12.2023 на 1 арк.;

- Оригінал свідоцтва фахівця суднового кухаря № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 03.10.2016 на 1 арк.;

- Оригінал міжнародного свідоцтва про вакцинацію або профілактику на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1 арк.;

- Оригінал послужної книжки моряка на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 01445/2020/22, бланк № 0217126, від 21.10.200, на 21 арк.;

- 1 аркуш паперу з чорновими записами.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди правопорушення та можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та з ним необхідно провести експертні дослідження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненням захисник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її необґрунтованість з огляду на таке:

- відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді не зазначеного жодного критерію, на підставі якого вилучене майно відповідало б речовим доказам та станом на дату розгляду клопотання не було ініційовано жодних експертних досліджень.

За таких обставин захисник ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу та винести нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Прокурор ОСОБА_15 подав заяву, якою просив розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, щодо її задоволення заперечував, при цьому захисник ОСОБА_6 просив судове засідання проводити за його відсутності.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за їх відсутності та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження полягає, зокрема, в тому, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП України в Одеській обл. проводиться досудове розслідування, у к/п №0000324 від 03.04.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК.

23.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.05.2025 за участю ОСОБА_7 , було проведено обшук приміщення за адресою АДРЕСА_1 , де працює ОСОБА_7 в ході якого було виявлено і вилучено вище зазначене майно.

За приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу, що в ході особистого обшуку у підозрюваного були вилучені документи, пов`язані з проходженням процедури кваліфікації моряків (що може свідчити про їх можливу фіктивність з врахуванням особливостей інкримінованого йому злочину). Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває, а тому існує висока ймовірність, що в ході розслідування може виникнути необхідність проведення експертиз та інших слідчих дій з метою збору доказів можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, за результатами дослідження матеріалів судового провадження, вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_7 вже аналізувалися апеляційним судом та їм була надана оцінка в ухвалі Одеського апеляційного суду від 09.06.2025 за результатами розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 26.05.2025, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у виді тримання вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28.05.2025, про арешт майна, перелік якого міститься в мотивувальній частині ухвали, виявленого та вилученого під час проведення обшуку 23.05.2025 за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 98, за місцем роботи підозрюваного ОСОБА_7 , у к/п № 0000324 від 03.04.2025 за ч. 3 ст. 369-2 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4