н/п 1-кс/490/3027/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2214/25
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

17 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000368 від 28.03.2025, в межах строку досудового розслідування

Клопотання мотивує тим, що як встановлено під час проведення досудового розслідування, з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ невстановлені особи - «куратори», які підтримують збройну агресію Російської Федерації на території України почали підшуковувати серед найбільш уразливих верст суспільства - безробітніх, раніше судимих, які ведуть аморальний спосіб життя - осіб, які за грошову винагороду здійснять підпал автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України.

Вищевказані особи - «куратори», розуміючи те, що їх дії можуть бути викриті, дотримуючись засобів конспірації, використовували умовності та для обговорення особливостей вчинення злочину - програми для обміну повідомленнями «Telegram», «Viber», «WhatsApp», «Signal», через які реалізовували свою злочинну діяльність на території України, через які надавали вказівки стосовно підпалу транспортних засобів, отримання відеозаписів підтвердження знищення автомобілів, обговорення способу оплати, та інші дії направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ.

Одним з таких осіб, діяльність якого спрямовується на створення перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та інших військових формувань або істотному зниженні її ефективності, є невстановлена на теперішній час особа - користувач месенджеру «Telegram», зареєстрований під ім`ям « ОСОБА_8 » ( ОСОБА_8 ) ( НОМЕР_1 ), який здійснює підбір, пошук та залучення на негласній основі осіб з числа громадян України, діяльність яких спрямовує на шкоду основам національної безпеки, в тому числі на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

В ході проведення досудового розслідування стало відомо, що вищевказані, невстановлені особи - «куратори», на в кінці березня 2025 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування на теперішній час не встановлено, встановили раніше ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомили про можливість швидкого заробітку грошей, шляхом підпалу автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України, які розташовуються на півдні України, а саме: на території м. Миколаїв Миколаївської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканець м. Миколаїв, Миколаївської області ОСОБА_5 , який за використання власного мобільного телефону марки «NubiaNeo 5G», моделі «Nubia8150N» з ІМЕІ НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , розпочав особисте листування з користувачем месенджера «Telegram» під ім`ям « ОСОБА_8 » ( ОСОБА_8 ) ( НОМЕР_1 ), в ході якого реалізуючи свій злочинний умисел направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, неодноразово, на систематичній основі, вчиняв підпали військових автомобілів.

З метою реалізації злочинного умислу та доведення його до мети ОСОБА_5 , 27.03.2025 у нічний час доби, але не пізніше 22 год. 10 хв., з метою встановлення транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України, направився в напрямку вул. Херсонське шосе у м. Миколаєві, перебуваючи на якій, а саме навпроти будинку НОМЕР_6, помітив автомобіль марки «Hнundai» моделі «Tucson», без реєстраційних номерів, який мав маскувальний окрас, що являється характерною ознакою приналежності до військових транспортних засобів ЗСУ.

Дізнавшись про наявність транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України, ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Миколаїв Миколаївської області, підготував необхідні для вчинення злочину речі та засоби конспірації (паливно-мастильну суміш та відеокамеру телефону) та вирушив за місцем розташування автомобілю, за адресою: АДРЕСА_3 .

Того ж дня, перебуваючи у м. Миколаєві по вул. Херсонське шосе, навпроти будинку НОМЕР_6, у невстановлений період часу, але не пізніше 22 год. 10 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних Сил України, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, підійшовши до вищевказаного автомобіля «Hundai» моделі «Tucson», без реєстраційних номерів, який мав маскувальний окрас, взяв заздалегідь підготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, та почав наносити паливно-мастильну речовину в район капоту та передньої частини автомобіля частини автомобіля.

Після нанесення легкозаймистої речовини, ОСОБА_5 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, підпалив указану речовину, внаслідок чого відбулося займання паливно-мастильного матеріалу та контактуючих з нею поверхонь автомобіля.

Таким чином, унаслідок вищевказаних умисних дій, автомобіль марки «Hundai» моделі «Tucson», без реєстраційних номерів, який мав маскувальний окрас, повністю знищено, що унеможливлює його подальше цільове використання.

У подальшому, як встановлено досудовим розслідуванням, продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 28.03.2025 у нічний час доби, але не пізніше 20 год. 40 хв., з метою встановлення транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України направився в напрямку просп. 10-а Слобідська у м. Миколаєві, перебуваючи на якому, а саме: навпроти будинку НОМЕР_7, помітив автомобіль, марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », який мав темно зеленого (захисного кольору), що являється характерною ознакою приналежності до військових транспортних засобів ЗСУ, та який належить фонду «ОСОБА_9», перебував у використанні зведеного загону патрульної поліції «Хижак», при цьому здійснюючи відеофіксацію з метою узгодження вибору транспортного засобу та подальшої передачі відеозапису «куратору» і одержання від нього грошової винагороди, з метою підготовки предметів необхідних для вчинення злочину, у невстановлений на теперішній час спосіб.

Дізнавшись про наявність транспортного засобу військовослужбовців Збройних Сил України ОСОБА_5 перебуваючи в м. Миколаїв Миколаївської області, підготував необхідні для вчинення злочину речі та засоби конспірації (паливно-мастильну суміш та відеокамеру телефону) та вирушив за місцем розташування автомобілю, за адресою: АДРЕСА_4 .

Того ж дня, перебуваючи у м. Миколаєві на 10-а Слобідська, біля будинку НОМЕР_7, приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання у вигляді створення перешкод, ускладнення маневрів Збройних Сил України, зниження ефективності військових частин Збройних Сил України в умовах воєнного стану і військової агресії РФ проти України, переслідуючи досягнення злочинного умислу, направленого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, підійшовши до вищевказаного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », який мав темно зеленого (захисного кольору), взяв заздалегідь підготовлену пляшку з легкозаймистою речовиною, та почав наносити паливно-мастильну речовину в район вітрового скла та капота лівої частини автомобіля, при цьому здійснюючи відеофіксацію підтвердження пошкодження транспортного засобу та подальшої передачі відеозапису «куратору» і одержання від нього грошової винагороди, у невстановлений на теперішній час спосіб.

Після нанесення легкозаймистої речовини, ОСОБА_5 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, підпалив указану речовину, внаслідок чого відбулося займання паливно-мастильного матеріалу та контактуючих з нею поверхонь автомобіля.

Таким чином, унаслідок вчинення вищевказаних умисних дій, автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », повністю знищено, що унеможливлює його подальше цільове використання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважав можливим продовжити строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких, за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Крім того, вважає, що в діях підозрюваної і надалі наявні ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Підозрюваний та його законний представник в судовому засіданні підтримали думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000368 від 28.03.2025 за ч.1 ст.114-1 КК України.

29.03.2025 в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31.03.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 26.05.2025 року включно.

23.05.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000368 до чотирьох місяців, а саме до 29.07.2025 року включно.

23.05.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_5 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком до 21.07.2025 року включно.

17.07.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування до п`яти місяців, а саме до 29.08.2025 року включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 21.07.2025, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі (розшукові) дії, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, слідчий суддя виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України слідчим суддею встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 27.03.2025, за адресою: АДРЕСА_3, згідно якого зафіксовано, що шляхом підпалу пошкоджено військовий транспортний засіб марки Hundai Tuscon, vin: НОМЕР_5 , який використовуються військовослужбовцями підрозділів ЗСУ з метою виконання службово-бойових завдань;протоколом огляду місця події від 28.03.2025 за адресою: АДРЕСА_4, згідно якого зафіксовано, що шляхом підпалу пошкоджено військовий транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito», номерний реєстраційний знак « НОМЕР_4 », який мав темно зеленого (захисного кольору), що являється характерною ознакою приналежності до військових транспортних засобів ЗСУ, та який належить фонду «ОСОБА_9», перебував у використанні зведеного загону патрульної поліції «Хижак»;протоколом обшуку від 28.03.2025, за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , у ході якого вилучено ноутбук в корпусі чорного кольору, марки «GIGABYTE», код пристрою 8234000D-6893-45B6-BE09-C188D99145F4, код продукту 00331-10000-00001- AA370, який ОСОБА_5 використовував з метою надсилання текстових повідомлень в ході особистого листування з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;протоколом затримання та особистого обшуку від 28.03.2025, ОСОБА_5 , згідно якого вилучено мобільний телефон марки «NubiaNeo 5G», моделі «Nubia8150N» з ІМЕІ НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , який ОСОБА_5 використовував з метою надсилання текстових повідомлень в ході особистого листування з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;протоколом огляду мобільного телефону марки «NubiaNeo 5G», моделі «Nubia8150N» з ІМЕІ НОМЕР_2 та IMEI НОМЕР_3 , в якому встановлено додаток Telegram, який ОСОБА_5 використовував для особистого листування з користувачем месенджера «Telegram» невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів;протоколом огляду ноутбуку, марки «GIGABYTE», код пристрою 8234000D-6893-45B6-BE09-C188D99145F4, код продукту 00331-10000-00001- AA370, який ОСОБА_5 використовував з метою надсилання текстових повідомлень в ході особистого листування з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, від якої отримав завдання щодо зруйнування та пошкодження військових транспортних засобів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до тяжкого та відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та у випадку доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Також може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, перебуваючи на волі, в умовах збройної агресії проти України та ведення бойових дій, може продовжувати умисні дії, спрямовані на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

Вказані ризики не зникли з часом та доведені прокурором в суді.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначений підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, слідчий суддя вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри, тяжкості вчиненого злочину, особи підозрюваного, та з метою уникнення ризиків, які не зменшилися.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із підозрюваними, свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить з моменту оголошення ухвали з 17 липня 2025 року до 29 серпня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваного для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1