УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000005 від 12.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовкви Жовківського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_2 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000005 від 12.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 12.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України.

В рамках даного провадження 06.03.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України.

12.03.2025 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до постанови детектива, доручено працівникам Службі безпеки України, якими заведено оперативно-розшукову справу та вживаються заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження зазначеного підозрюваного.

Згідно з отриманими відомостями, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_9 виїхав за межі території України та до цього часу не повертався. При цьому, з моменту отримання повідомлення про підозру вживає заходів, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування за межами України. Досудовим розслідуванням вжито всі можливі та достатні заходи для встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , однак станом на день звернення із клопотанням про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцезнаходження останнього стороні обвинувачення невідоме.

Водночас, як вказує детектив, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність у обранні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Зазначив, що з урахуванням наявних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , оголошенням останнього у розшук, відсутності даних щодо місцезнаходження підозрюваного існує необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисниця ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання детектива, виклавши свої доводи письмово. Так, адвокат вказала, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою, більше того, підзахисний не набув статусу підозрюваного, оскільки письмове повідомлення було вручено матері ОСОБА_4 відразу після проведення обшуку 06.03.2025 року.

Так, захисниця вказує, що виходячи зі змісту положень ст. 135, 287 КПК України, належним врученням письмового повідомлення про підозру є наявність підтверджуючих документів про особисте ознайомлення особи зі змістом підозри, а також правами та обов`язками, які відповідно до чинного КПК України належать підозрюваному.

Відтак, зважаючи на той факт, що на момент пред`явлення ОСОБА_8 про підозру орган досудового розслідування не володів достовірною інформацією про перебування останнього закордоном, через відповідні дипломатичні та консульські установи не було отримано інформацію про виїзд підзахисного за межі території України, а також не зафіксовано та не доведено факт неможливості безпосереднього вручення ОСОБА_8 письмового повідомлення про підозру, складеного стосовно нього, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_9 набув статусу підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000005 від 12.03.2025 року.

Так само сторона захисту ставить під сумнів факт правомірності винесення детективом постанови про оголошення ОСОБА_4 у розшук. Так, за твердженнями захисниці відповідні відомості не були внесені до ЄРДР, а також не скеровано відповідний запит до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні.

Крім того, захисниця звернула увагу, що ініціювання питання про застосування запобіжного заходу у зупиненому кримінальному провадженні є грубим порушенням вимог чинного КПК України, а тому, клопотання детектива не може бути задоволено за жодних обставин. Сторона обвинувачення штучно створила умови та обставини, які є підґрунтям для винесення постанови про зупинення досудового розслідування. У той же час, органом досудового розслідування не було скеровано ОСОБА_8 постанову про зупинення досудового розслідування від 12.03.2025 року.

Враховуючи, що ОСОБА_9 не міг з`являтися на виклики до детектива у зв`язку із проходженням лікування у Відні, що є об`єктивною та поважною причиною неприбуття на виклик, скеровував на адресу органу досудового розслідування та прокуратуру клопотання із зазначенням місця свого перебування та актуальними контактними даними, беручи до уваги, неможливість підозрюваного повернутися в України за станом здоров`я, захисниця вважає, що застосування щодо ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде порушувати права останнього, а відтак, просила відмовити у задоволенні клопотання детектива.

Вислухавши доводи сторін провадження, ретельно дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження №0000005 від 12.03.2025, а також скеровані на адресу суду письмові заперечення захисниці ОСОБА_6 , слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, ст. 184 КПК України уповноважує старшого детектива БЕБ України ОСОБА_2 звернутися до слідчої судді із клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, захисниця ОСОБА_6 стверджує, що ініціювання такого клопотання є грубим порушенням вимог чинного КПК України, оскільки постановою детектива від 12.03.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 12.03.2025 зупинено.

Однак, погодитися із такою позицію слідча суддя не може, оскільки положенням ч. 5 ст. 280 КПК України визначено, що після зупинення досудового розслідування не допускається проведення слідчих (розшукових) дій, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Разом з тим, ініціювання питання щодо застосування відносно особи запобіжного заходу, зокрема, й тримання під вартою, не є слідчою (розшуковою) дією у розумінні Глави 20 КПК України, ініціювання проведення якої передбачає обов`язкове відновлення досудового розслідування кримінального провадження. Наведене дає підстави дійти висновку про те, що звернення органу досудового розслідування із даним клопотанням узгоджується із положеннями чинного законодавства України, а відтак, слідча суддя вважає за можливе розглянути його по суті.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання детектива ОСОБА_2 , Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 12.03.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України.

В рамках даного провадження 06.03.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України.

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_9 16.03.2024 на автотранспортному засобі із державним номерним знаком НОМЕР_1 виїхав з території України через пункт пропуску «Краківець».

Відтак, постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_2 від 12.03.2025 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, відсутній за місцем свого проживання та реєстрації, а місцезнаходження останнього слідству не відоме.

Так, враховуючи, що органом досудового розслідування дотримані вимоги ст. 281 КПК України, до оголошення підозрюваного в розшук вжито достатніх заходів щодо встановлення його місцезнаходження, слідча суддя не вбачає підстав для висновку про необґрунтованість постанови детектива від 12.03.2025 та відхиляє доводи сторони захисту в цій частині.

Крім того, сама захисниця у скерованих до органу досудового розслідування клопотаннях підтверджувала той факт, що підозрюваний ОСОБА_9 постійно перебуває поза межами України, а відтак, оголошення останнього у розшук та зупинення досудового розслідування у зв`язку із неможливістю здійснення щодо нього провадження є цілком закономірним та виправданим рішенням слідства з метою повного, об`єктивного та ефективного здійснення досудового розслідування з метою виконання завдань, визначених ст. 2 КПК України.

Водночас, слідча суддя вважає за необхідне зауважити, що сторонами у судовому засіданні не надано слідчій судді інформацію про те, що така постанова була оскаржена в порядку ст. 303 КПК України стороною захисту та вмотивованим рішенням слідчої судді була скасована.

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_8 , та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідча суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідча суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України. А відтак, в частині необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри слідча суддя не бере до уваги доводи захисниці ОСОБА_6 .

Так само, слідча суддя вважає безпідставними твердження захисниці щодо не набуття ОСОБА_10 статусу підозрюваного в рамках кримінального провадження №0000005 від 12.03.2025 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається із долучених до клопотання детектива матеріалів кримінального провадження №0000005 від 12.03.2025, зокрема, копії письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 06.03.2024, такий процесуальний документ вручений ФОП ОСОБА_11 , який здійснює обслуговування котеджного містечка « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та багатоквартирних житлових будинків на АДРЕСА_3 , за адресою фактичного проживання ОСОБА_4 , а також матері останнього - ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_13 . Також повідомлення про підозру було скеровано засобами поштового зв`язку на відомі органу досудового розслідування адреси можливого перебування ОСОБА_4 .

Крім того, з метою належного інформування ОСОБА_4 про здійснення щодо нього кримінального провадження на території України та прийняття процесуального рішення, оформленого письмовим повідомленням про підозру, органом досудового розслідування ініційовано розміщення повідомлення про підозру та повісток про виклики до детектива у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» (№50 (7975) від 08.03.2025), а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується долученим до клопотання протоколом огляду від 12.03.2025 року.

Щодо тверджень захисниці про неотримання ОСОБА_10 повісток про виклик до детектива слідча суддя вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Водночас, в силу приписів ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, дії органу досудового розслідування щодо вручення повідомлення про підозру та повісток про виклик до детектива матері та житлово-експлуатаційній організації, а також скерування на всіма відомими слідству адресами ймовірного перебування останнього, узгоджуються із вимогами чинного КПК України щодо повідомлення про підозру особи, місцезнаходження якої станом на день вчинення певних процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень не встановлено.

Так, у клопотанні детектива зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_9 на даний час ухилятися від органу досудового розслідування та суду. При цьому, злочин, який інкримінується ОСОБА_8 , є особливо тяжкими, передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Крім того, наразі підозрюваний перебуває за межами України, а матеріальний стан останнього дозволяє тривалий час переховуватися закордоном від органу досудового розслідування, не працюючи та не маючи при цьому інших джерел доходу.

У свою чергу, ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Також на даний час не вилучені та до матеріалів кримінального провадження не долучені всі речі та документи, необхідні для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та осіб, які можуть бути причетні до його вчинення.

Слідча суддя вважає також доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо незаконного впливу на інших учасників провадження, який виражається у тому, що ОСОБА_9 , який згідно підозри є одним із організаторів організованої групи, маючи відповідний авторитет як засновник товариства ТОВ «Азія Вей Трейд», може спілкуватися з невстановленими на даний час учасниками організованої групи, з колишніми та нинішніми співробітниками ТОВ «Азія Вей Трейд», іншими особами з числа організаторів, з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності, а також впливати на осіб, які є іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні з метою надання ними неправдивих свідчень, вигідних стороні захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У свою чергу, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

У зв`язку із зазначеним, слідча суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена в ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідча суддя прийшла до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , крім того, як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, підозрюваний не з`являється на виклики детектива та суду, будучи обізнаним про розгляд цього клопотання до суду свідомо не прибув, перебуває поза межами території України, оголошений у розшук, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_9 переховується від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, слідча суддя критично ставиться до тверджень сторони захисту про неможливість прибуття ОСОБА_4 на територію України у зв`язку із проходженням лікування у Відні, оскільки жодних документів, які б підтверджували, що стан здоров`я підозрюваного унеможливлює його участь у кримінальному провадженні слідчій судді у ході розгляду клопотання детектива надано не було.

Водночас, слідча суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі №991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_2 , погодженого прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000005 від 12.03.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України.

При цьому, слідча суддя нагадує, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання детектива - задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали оголосити 26 травня 2025 року о 10 год. 20 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1