ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/539/25 Справа № 707/1/25 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисників:ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2023 за № 0000018, за апеляційними скаргами: захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року, якою:

клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави задоволено.

Продовжено стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 серпня 2025 року (включно), з визначенням розміру застави 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гри.

в с т а н о в и л а :

В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_6 04.06.20025 року подала клопотання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , також клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно: обвинуваченого ОСОБА_17 .

Дані клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.04.2025 продовжено дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на строк до 15.06.2025 стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 з визначенням розміру застави. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 17.04.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_17 на строк до 15.06.2025.

Прокурор посилалась у клопотаннях на те, що на даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених не зменшились та не перестали існувати, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються (п. 1, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжних заходів. Злочини, які інкримінуються обвинуваченим, вчинені у складі злочинної організації, що в свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї організації були обізнані з можливими наслідками у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували здійснювати незаконне виготовлення зберігання перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто здійснювали злочинну діяльність свідомо, зухвало, з порушення нормальної життєдіяльності громадського суспільства та, розповсюджуючи небезпечні речовини, які є наркотичними засобами та психотропними речовинами невизначеному колу осіб. Просить продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з визначенням розміру застави, а також відносно ОСОБА_17 у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 2 (два) місяці.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року, клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в яких просить:

1. Скасувати ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 05.06.2025 в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 03.08.2025, з визначенням розміру застави 250 (двісті п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 (сімсот п`ятдесят сім тисяч) гривень.

2. Відмовити в задоволенні клопотання прокурора від 26.05.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

3. Обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити з під варти в залі суду негайно.

Вважає, що вказана ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, винесена з грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції істотно порушив вимоги статті 178 КПК - вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, не оцінив в сукупності всі передбачені цією статтею обставини.

Суд не виконав встановлений ч.2 ст.194 КПК обов`язок - не постановив ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, оскільки під час розгляду Клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Вказує, що загалом в ухвалі не зазначено обставин і доказів на їх підтвердження, які поза розумним сумнівом підтверджують, що ризики (указані в пунктах 1)-5) ч.1 ст.177 КПК): об`єктивно існують, що ОСОБА_9 спробує:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліст, у цьому ж кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

В ухвалі не наведено оцінених (сг.94 КПК) судом конкретних доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують необхідність тримання ОСОБА_9 під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 05.06.2025 року, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , подала апеляційну скаргу в якій просить:

1. Скасувати ухвалу слідчого судді черкаського районного суду Черкаськоої області від 05.06.2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 .

2. Постановити нову ухвалу на підставі якої обрати підозрюваному ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтованою.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив наявні докази по справі та не надав їм належної правової оцінки при встановленні наявності чи відсутності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що на даний час, відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, а тому він повинен бути змінений на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вказує, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, жодним чином немає на меті переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на свідків та експертів, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

Сторона захисту вважає, що до підозрюваного можливо було б застосувати домашній арешт при цьому не порушуючи норм КПК, так як обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом за таких обставин.

Відповідно до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не було доведено, суд при обранні вказаного запобіжного заходу посилався лише на припущення, та догадки слідчого та прокурора.

Встановлена сума в якості застави, яку неможливо внести ОСОБА_10 , та його родичам, а саме батьком та матір`ю з якими останній проживав, батьки обвинуваченого є пенсіонерами, та їх сукупній дохід за рік складає приблизно 160 000 гривень, (документи на підтвердження фінансових статків родини надано в судовому засіданні), а застава в розмірі 757 000 гривень, є такою сумою яка ніколи не може бути внесена, тобто суд визначив завідомо такий розмір застави який не сприяє звільненню з-під варти ОСОБА_10 як альтернативного запобіжного заходу.

Застава має бути достатньою, щоб забезпечити виконання встановлених обов`язків, але при цьому не може бути завищеною, адже це може створити фінансові труднощі для особи, яка її вносить.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали та просили задовольнити подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_10 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України,

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Колегія суддів вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин, викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором наведено наявність обґрунтованого обвинувачення щодо причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачені могли вчинити дані злочини.

Обґрунтованість підозри була предметом дослідження під час обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим під час досудового розслідування, а також під час судового провадження.

Колегія суддів вважає, що сторонню обвинувачення доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1| ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченими переховуватись від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, з метою змусити їх до зміни чи відмови від показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються, про наявність яких, відповідно до ч. 1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, участь у стійкому злочинному об`єднанні з незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин, тяжкість покарання, у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування діяннях, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як учасники структурної частини злочинної організації, розуміючи тяжкість інкримінованих їм злочинів, можуть вжити заходів щодо впливу на відомих їм свідків у вказаному провадженні чи обвинувачених з метою зміни показань останніми, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Необхідність продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , запобіжних заходів обумовлюється наявністю таких ризиків, які можуть настати, якщо обвинувачені перебуватимуть на волі, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків чи обвинувачених, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються (п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також встановлені обставини є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків. Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжних заходів.

Також на користь зазначених вище ризиків вказує і той факт, що злочини, які інкримінуються обвинуваченим вчинені у складі злочинної організації, що у свою чергу свідчить про те, що усі члени цієї організації були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували здійснювати незаконне виготовлення зберігання перевезення з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, тобто здійснювали злочинну діяльність свідомо, зухвало, з порушення нормальної життєдіяльності громадського суспільства та, розповсюджуючи небезпечні речовини, які є наркотичними засобами та психотропними речовинами невизначеному колу осіб.

Про продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчать такі обставини, як зміст та обсяг обвинувачення, обставини кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченим, які відносяться, зокрема, до категорії особливо тяжких злочинів, міру покарання, яку може бути призначено обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а тому повідомлення обвинуваченими цих обставин переконливо дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду.

Враховуючи наведене, у колегії суддів є всі підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, інших учасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, варто зазначити, що злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів - це діяння, які створюють загрозу заподіяння шкоди або створюють фактичну шкоду здоров`ю невизначеному колу осіб, що підтверджує наявність об`єктивного суспільного інтересу в даному кримінальному провадженні.

Доводи апелянтів про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на більш м`який ніж тримання під вартою, є необґрунтованими, оскільки у даному випадку ці доводи не перевищують інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а тому на даний час підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На переконання апеляційного суду, обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються, є необґрунтованим, невиправданим та недостатнім.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не зменшились та не перестали існувати.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, натомість, встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції визначено розмір застави обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , враховуючи те, що вони обвинувачуються, зокрема, за ч. 2 ст. 255 (участь у злочинній організації), ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, обставини кримінальних правопорушень, даних про осіб обвинувачених, їх майнового та сімейного стану, наявності ризиків - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оцінивши доводи захисників обвинувачених про зменшення розміру застави, колегія суддів зауважує на тому, що розмір застави повинен відповідати тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також ступеню довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Враховуючи фактичні обставини кримінальних правопорушень, беручи до уваги наявність встановлених в рамках даного кримінального провадження ризиків, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , колегія суддів доходить висновку, що зменшення розміру застави не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених, а тому підстав для зміни розміру застави та задоволення клопотань захисників відсутні.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційних скарг захисників в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з мотивів, наведених в них та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, на думку колегії суддів, відсутні.

Керуючись ст.404, 405, ст. 407, ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2025 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -