Справа № 727/8027/25
Провадження № 1-кп/727/359/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року

Шевченківський районний суд міста Чернівці в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого - представника відділу соціального та правового захисту дітей у справах дітей Чернівецької міської ради - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 ,

психолога - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000352 від 04.05.2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2025 року до Шевченківського районного суду м.Чернівці з Чернівецької окружної прокуратури надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 , який вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 126 КК України.

Згідно із вищезазначеним клопотанням 03.05.2025 року, близько 17:30 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , а саме: на території дитячого майданчику, наніс один удар ногою в потиличну область голови малолітньому потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на землю.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.126 КК України - умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Разом з тим, ОСОБА_4 вчинив вищезазначений проступок в стані неосудності, а тому прокурор просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала з підстав, наведених у ньому.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 , представник відділу соціального та правового захисту дітей у справах дітей Чернівецької міської ради - ОСОБА_9 , представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення поданого прокурором клопотання та також просили застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.

Особа, відносно, якої розглядається клопотання - ОСОБА_4 , суду пояснив, що 03.05.2025 року, близько 17:30 год., під час перебування на території дитячого майданчику за адресою м. Чернівці, вул. Сергія Скальда, 7 він вдарив потерпілого по голові ногою, оскільки йому здалося, що діти його ображають.

Малолітній потерпілий ОСОБА_8 в присутності його законного представника та психолога суду показав, що 03.05.2025 року, близько 17:30 год. він перебував на території дитячого майданчику за адресою м. Чернівці, вул. Сергія Скальда, 7 зі своїм братом ОСОБА_8 . Після того, як брат почав гойдатися на гойдалці, він став біля неї та нахилився підняти пляшку води, яка у нього впала, але в цей же час ОСОБА_4 підійшов до нього зі спини та раптово наніс йому удар ногою в голову .

Аналогічні показання надав суду і неповнолітній свідок ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_13 та 03.05.2025 року з вікна квартири спостерігала за своїми дітьми, які гралися на дитячому майданчику у дворі їх будинку АДРЕСА_2 , а тому бачила, як ОСОБА_14 нахилився, а ОСОБА_4 в цей момент вдарив його по голові, після чого вона викликала поліцію та швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_4 він знає особисто, йому відомо про те, що він є особою з інвалідністю 3 групи. Зі слів останнього також йому відомо, що 03.05.2025 року потерпілий ОСОБА_8 образив ОСОБА_4 на дитячому майданчику, а також мав намір взяти камінь з землі, а тому ОСОБА_16 і вдарив його ногою по голові.

З витягу з ЄРДР №0000352 від 04.05.2025 року вбачається, що відносно ОСОБА_4 зареєстроване кримінальне провадження за фактом нанесення ним удару неповнолітньому ОСОБА_8 ( а.к.п.1-3).

Згідно із висновком експерта №303 мд від 26.05.2025 ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні ортопедії, травматології та реабілітації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» з 03.05.2025року по 10.05.2025 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій передньої черевної стінки. Будь-яких тілесних ушкоджень у нього не виявлено.Виставлений в медичних документах діагноз «Струс головного мозку» при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається, так як не підтверджений обєктивними неврологічними даними ( а.к.п.23-24).

Постановою від 28.05.2025 року про зміну кваліфікації у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000352 від 04.05.2025 року, кримінальний проступок, вчинений ОСОБА_4 , перекваліфікований з ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 126 КК України ( а.с.25-26).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 926 від 25.06.2025 року ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми, прогредієнтного перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан неповної ремісії. Вищезазначені зміни психіки позбавляють підекспертного можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, підекспертний ОСОБА_4 також виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми, прогредієнтного перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан загострення. За своїм психічним станом підекспертний ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи, що після інкримінованого йому діяння, підекспертний ОСОБА_4 був госпіталізований та знаходився на стаціонарному лікуванні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні з 03.05.25р. по 17.06.25р., де пройшов необхідний курс активного лікування та був виписаний з покращенням, а також, враховуючи психічний стан підекспертного на час освідування СПЕК, до ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання (а.к.п.132-133).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд визнає доведеним, що 03.05.2025 року, близько 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , який страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїдної форми, прогредієнтного перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом та у стані загострення хвороби не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тобто перебував в стані неосудності, за адресою: м. Чернівці, вул. Скальда Сергія, 7 наніс один удар ногою в область голови, а саме в потиличну ділянку малолітньому потерпілому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній відчув фізичний біль.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, які могли б істотно вплинути на висновки суду про його вчинення ОСОБА_4 , перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Таким чином, оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 с. 126 КК України - умисне нанесення удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Водночас слід зазначити, що при формулюванні обставин суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, вчиненого ОСОБА_4 , у клопотанні зазначено, що останній не усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, а, отже, не міг передбачати та бажати настання їх суспільно небезпечних наслідків.

Крім того, умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони злочину, які встановлюються лише щодо осудної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Водночас, метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Виходячи із роз`яснень, даних у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Враховуючи, що факт вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, доведено сукупністю досліджених доказів та сумнівів у суду не викликає, а згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 926 від 25.06.2025 року він на час вчинення суспільно-небезпечних діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто вчинив їх у стані неосудності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, та застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Доказів про зміну психічного стану ОСОБА_4 ( як в бік покращення, так і в бік погіршення) на час розгляду кримінального провадження сторони суду не надали.

Отже, в умовах змагальності та диспозитивності судового процесу, врахувавши наведене, суд дійшов висновку, що з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили запобіжного заходу суд на даний час не вбачає.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Оскільки, відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого в разі ухвалення обвинувального вироку, в даному випадку відповідно до ч. 3 ст. 119, 124, 126 КПК України іх слід віднести на рахунок держави.

Цивільні позови у справі не заявлялися. Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.19, 92 - 94 КК України , ст.ст.503-513, 516 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання ухвалою законної сили не застосовувати.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1