Провадження № 11-кп/824/3885/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, змінивши місце виконання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з гауптвахтиІНФОРМАЦІЯ_1 на Державну установу «Київський СІЗО», строком на 60 діб з 01.04.2025 року до 29.05.2025 року включно без альтернативи внесення застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, неодружений, не має на утриманні осіб, та зважаючи на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, та можливість здійснювати тиск на потерпілих та свідків, допит яких ще не проведено у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_8 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Зазначає, що в клопотанні прокурора та в ухвалі суду відсутні доводи щодо наявності хоча б одного з вказаних ризиків. Так, в клопотанні міститься лише формальний перелік ризиків, без підтвердження на те доказів. Крім того, всі посилання сторони обвинувачення щодо існування ризиків зводиться лише до припущень.

Разом з тим, вказує, що в матеріалах клопотання відсутні жодні докази того, що до обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. Ні в клопотанні прокурора, ні в судовому засіданні не було встановлено підстав щодо не можливості застосування застави здатної забезпечити виконання обов`язків обвинуваченим.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як встановлено апеляційним судом, в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК Укрїни.

У межах цього кримінального провадження ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 29.05.2025 року включно.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та вірно встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду, можливість здійснювати тиск на потерпілих та свідків, які ще не допитані.

Колегія суддів вважає, що з моменту взяття ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого,суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту, як про це просить сторона захисту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та згідно ухвали місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, дані про осіб обвинувачених, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинувачених під вартою.

Доводи захисника про те, що в матеріалах клопотання відсутні жодні докази того, що до обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді заставиє безпідставними, оскільки згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги вказане, суд не визначив розмір застави обвинуваченому і такий висновок суду, з огляду на кваліфікацію інкримінованих злочинів, ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з чим погоджується колегія суддів.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя