Справа №295/7819/25
УХВАЛА

29.07.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, подане слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0001266 від 22.09.2023,

стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Більмак, Більмацького району, Запорізької області, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КПК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.

Клопотання обґрунтоване тим, що згідно з наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 №209 від 25.05.2023 ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями) у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 150 від 26.05.2023 військовослужбовця ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту т.в.о. командира 2 навчальної роти школи підготовки розвідників військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_7 від 03.09.2023, цього ж дня приблизно о 20 год 00 хв під час перевірки особового складу у розташуванні школи підготовки розвідників військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 виявлено відсутність військовослужбовця ОСОБА_4 .

Після цього, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2545 від 04.09.2023 було призначено проведення службового розслідування, за результатами якого не встановлено поважних причин самовільного залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог п. п. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. п. 1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, приблизно о 20 год 00 хв 03.09.2023 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив, та проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконання військових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 України.

20.09.2024 старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, складено та погоджено з прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Більмак Більмацького району Запорізької області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: актом та матеріалами службового розслідування; протоколами допитів свідків; іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Слідчий вказує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

01.10.2024 кримінальне провадження зупинено, у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваного. 03.12.2024 зупинене провадження відновлено, у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного. У подальшому, також 03.12.2024 досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_4 на службі у військовій частині НОМЕР_2 та в районі виконання завдань, згідно із довідкою військової частини НОМЕР_2 від 02.12.2024, що унеможливлювало проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану. 20.05.2025 зупинене кримінальне провадження відновлено, у зв`язку із повторним вчиненням кримінального правопорушення, а саме самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 . Так, відповідно до інформації військової частини НОМЕР_3 , 30.03.2025 ОСОБА_4 був доставлений представниками військової служби правопорядку до військової частини НОМЕР_3 та був зарахований до списків тимчасового обліку осіб, які тимчасово залишили військові частини та виявили бажання продовжити військову службу. У подальшому, 23.04.2025 ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 . Станом на теперішній час його місцезнаходження не відоме.

В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 сторона обвинувачення також вказує, що метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення тобто ризикам, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, наявний реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.Також, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки військовослужбовець ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, та проводив час на власний розсуд майже 1 рік. Крім того, відповідно до інформації військової частини НОМЕР_3 , 30.03.2025 ОСОБА_4 був доставлений представниками військової служби правопорядку до військової частини НОМЕР_3 та був зарахований до списків тимчасового обліку осіб, які тимчасово залишили військові частини та виявили бажання продовжити військову службу. У подальшому, 23.04.2025 ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні вказав, що має бажання продовжувати службу, військову частину залишив через конфлікти. Свою поведінку та її наслідки обдумав, впевнений, що такого більше не повториться. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Захисник у судовому засідання вказала, що ризики, заявлені у клопотанні, є необґрунтованими, підозрюваний самовільно залишав військову частину через серйозні конфлікти з командиром. На військову службу став добровільно, тривалий час проходив службу, має намір продовжувати службу. Просила відмовити у задоволенні клопотання, а у разі його задоволення визначити заставу у мінімальному розмірі, яку зможе внести брат та побратими підозрюваного. Наслідки порушення покладених обов`язків підозрюваному відомі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001266 від 22.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

20.09.2024 складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення з правою кваліфікацією за ч. 5 ст. 407 КК України, яке було передане за місцем служби ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 для вручення підозрюваному. 29.07.2025 слідчим повідомлення про підозру вручене ОСОБА_4

01.10.2024 кримінальне провадження зупинено, у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваного.

03.12.2024 зупинене провадження відновлено, у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного та цього ж дня досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_4 на службі у військовій частині НОМЕР_2 та в районі виконання завдань.

20.05.2025 зупинене кримінальне провадження відновлено, у зв`язку із повторним вчиненням кримінального правопорушення, а саме самовільного залишення військової частини ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 04.06.2025 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2025 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

12.06.2025 кримінальне провадження зупинено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

28.07.2025 кримінальне провадження відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання слідчого судді, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, обставини та характер можливого правопорушення, а саме що ОСОБА_4 самовільно залишав місце служби та не повідомляв про місце свого перебування компетентні органи, є підстави припускати, що у разі не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В даному випадку слід звернути увагу, що сам характер кримінального правопорушення виявляє схильність особи до ухилення від виконання покладених обов`язків, що обґрунтовує існування заявлених стороною обвинувачення ризиків за процесуальним значенням.

Отже, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого КК України передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також доведеність наявних ризиків.

Згідно з частиною 8 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 підлягає застосуванню виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.

Нормами абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя вважає за можливе визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90840,00 грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень). На переконання слідчого судді така сума застави за встановлених фактичних обставин зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у разі її внесення, бути достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24.08.2025 включно.

Строк дії ухвали до 24.08.2025 включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м.Житомира.

Розмір застави визначити у межах 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі установи виконання покарань.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання підозрюваного під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 13-45 год 01.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1