ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1038/25 Справа № 216/2322/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000279 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2025 року про арешт майна, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

ТУ ДБР, розташованим у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000279 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В даному кримінальному провадженні 04.04.2025 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_7 є власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; нежитлового приміщення загальною площею 21,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ; нежитлового приміщення загальною площею 19,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлового приміщення загальною площею 21,5 кв. м за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок № 28я, приміщення № 106; комори загальною площею 3,5 кв.м. за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок № 28я, приміщення № 114; комори загальною площею 3,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 та рухомого майна - автомобіля марки «Renault» моделі «Kangoo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV4» з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2025 року клопотання прокурора про арешт майна задоволено частково та накладено арешт на належне підозрюваній ОСОБА_7 майно, а саме:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-квартиру АДРЕСА_2 ;

-нежитлове приміщення загальною площею 21,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ;

-нежитлове приміщення загальною площею 19,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 ;

-нежитлове приміщення загальною площею 21,5 кв. м за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок № 28я, приміщення № 106;

-комору загальною площею 3,5 кв. м за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, будинок № 28я, приміщення № 114;

-комору загальною площею 3,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 ;

-автомобіль марки «Renault» моделі «Kangoo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 ;

-автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV4» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , вказує, що ухвала слідчого судді незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що клопотання розглянуто з порушенням правил підсудності; вилучене майно не має відношення до кримінального провадження; повідомлення про підозру вручене неуповноваженим прокурором. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання відмовити.

Позиції учасників судового провадження

Від захисника ОСОБА_6 та від прокурора на адресу апеляційного суду надійшли заяви, в яких вони просили провести апеляційний розгляд без їх участі.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 422 КПК України колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_7 .

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі, ч.ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України пердбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_8 для забезпечення можливої конфіскації майна.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, особою, яка є власником майна, не надано та колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому власник чи володілець майна має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і арешт майна може бути скасовано згідно з положеннями ст. 174 КПК України.

Посилання апеляційної скарги відносно того, що прокурор безпідставно звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки орган досудового розслідування фактично знаходиться в м. Полтаві, а прокуратура, яка здійснює нагляд за додержанням законів фактично знаходиться в м. Дніпро, відтак клопотання подано з порушенням правил підсудності є безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з наказу Директора ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, місцем розташування слідчих відділів ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, є, в тому числі, і місто Кривий Ріг Дніпропетровської області, отже клопотання прокурора подано у відповідності до правил територіальної підсудності матеріалів про застосування заходів забезпечення провадження, тобто ст. 132 КПК України.

Посилання відносно порушення порядку повідомлення про підозру не є предметом розгляду під час вирішення питання про арешт майна, адже законодавцем передбачено спеціальний порядок оскарження повідомлення про підозру в порядку глави 26 КПК України.

Колегія суддів констатує, що всі інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються на суб`єктивних оціночних судженнях.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2025 року про арешт майна залишити без змін.

Судді: