Справа № 694/2261/25 провадження № 1-кс/694/804/25 УХВАЛА
07.08.2025 року м. Звенигородка
Старший слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт навилучене 01.08.2025 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області майно, а саме: мобільний телефон марки Redmi A2, чорного кольору, який поміщено до сейф пакету PSP 1073888 та мобільний телефон марки Samsung A029, який поміщено до сейф пакету PSP 1073889, визначивши місцем зберігання майна - кімнату зберігання речових доказів Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаської області, за адресою: вулиця Благовісна, 50, м. Звенигородка Черкаської області.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що 29.07.2025 року о 02 год. 20 хв. двоє невідомих осіб проникли до будинку по АДРЕСА_1 , де із застосуванням насильства до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заволоділи їх грошовими коштами в розмірі 74 000 гривень, мобільним телефоном, банківською карткою «Приват банк» та «Ощадбанку».
01.08.2025 в період часу з 18 год. 24 хв. по 18 год. 34 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та в цей же день ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений, поєднаний з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
01.08.2025 року під час затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області, було виявлено та вилучено майно, а саме: мобільний телефон марки Redmi A2, чорного кольору та мобільний телефон марки Samsung A029, які постановою старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 від 01.08.2025 року визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передані до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул. Благовісна, 50, м.Звенигородка Черкаської області.
Вказані мобільні телефони могли використовуватись фігурантами для зв`язку з іншими учасниками вчиненого кримінального правопорушення, містити переписки з останніми, а тому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Просить клопотання задовольнити.
В судове засідання підозрюваний ОСОБА_5 , який є володільцем тимчасово вилученого майна не з`явився в зв`язку з утриманням під вартою. Його неприбуття у судове засідання відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
За наведених обставин, слідчий суддя вирішив за можливе розглядати дане клопотання без участі сторін кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Оскільки розгляд клопотання проводиться без участі сторін, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України підставою для тимчасового вилучення майна стало те, що усі перераховані вище речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні та постановою слідчого визнані речовим доказом та приєднані до кримінального провадження.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування,
пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
01.08.2025 року, в ході затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в останнього було виявлено мобільний телефон марки Redmi A2, чорного кольору та мобільний телефон марки Samsung A029, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.08.2025 року.
Вилучені речі постановою слідчого від 01.08.2025 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
В поданих матеріалах клоптання слідчим доведено, що вилучене у ОСОБА_5 майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі шляхом проведення експертиз, без яких неможливо довести чи спростувати вину особи та зафіксувати інші докази у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та не накладення арешту на вказане майно може призвести до його знищення або інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, враховуючи кваліфікацію кримінального правопорушення та обставини його вчинення.
З огляду на наведене, з метою збереження речових доказів в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості розпорядження та відчуження вказаним майном, на нього необхідно накласти арешт.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий судя приходить до переконання, що клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно підозрюваного підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки
незастосування арешту може призвести до знищення майна, його приховування або пошкодження.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на вилучені 01.08.2025 року в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України за адресою: селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області: мобільний телефон марки Redmi A2, чорного кольору, який поміщено до сейф пакету PSP 1073888, та мобільний телефон марки Samsung A029, який поміщено до сейф пакету PSP 1073889, з метою збереження речових доказів на час досудового розслідування, у вигляді заборони користуватися та розпоряджатися будь-яким чином цим майном.
Визначити місцем зберігання вказаних в ухвалі речей - кімнату зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул.Благовісна, 50, м.Звенигородка Черкаської області.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1