Справа № 298/2227/24
Номер провадження 1-кп/298/140/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Великий Березний матеріали кримінального провадження № 0000264, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18.09.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Дротинці, Виноградівського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 28.10.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду старшого слідчого відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області та 02.02.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 призначено, на посаду оперуповноваженого відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що 18.09.2023 близько 16.00 години за повідомленням заявниці ОСОБА_8 щодо погрози їй фізичною розправою з боку ОСОБА_4 слідчо-оперативною групою відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області у складі старшого слідчого відділення поліції № 2 Ужгородського РУП капітана поліції ОСОБА_6 та оперуповноваженого сектору кримінальної поліції капітана поліції ОСОБА_7 , було здійснено виїзд на місце події в смт. Великий Березний по вул. Партизанській, біля будинку 24-А.

У цей же час, за вказаною адресою, до працівників поліції підійшов старший солдат ОСОБА_4 , викрикуючи нецензурну лайку в бік заявниці ОСОБА_9 та поводивши себе агресивно, погрожуючи ОСОБА_9 фізичною розправою, посягаючи та вистрибуючи через працівників поліції, які всіляко намагалися заспокоїти ОСОБА_4 вмовлянням та ведучи діалог. В подальшому ОСОБА_4 кілька разів ногами вдарив по металевих воротах домоволодіння АДРЕСА_2 , а також почав погрожувати і викрикувати на адресу поліцейських лайку та зневажливі слова. У відповідь на дії ОСОБА_4 працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , неодноразово висловлювалась законна вимога в адресу гр. ОСОБА_4 , щоб останній припинив свої протиправні дії. Однак, не реагуючи жодним чином на зауваження та законні вимоги працівників поліції, ОСОБА_4 продовжив свої активні дії спрямовані на постійне наближення до заявниці, з висловленням погроз застосування тілесних ушкоджень останній, штовхаючи та шарпаючи при цьому працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 внаслідок чого також зірвав нагрудну body-камеру, закріплену на бронежилеті старшого слідчого ОСОБА_6 .

У подальшому о 16 год. 18 хв. 18.09.2023 старший солдат ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, з постійним висловленням погроз застосування тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , різко зірвався вперед до останньої, намагаючись проскочити поміж поліцейськими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відштовхнувши при цьому обома руками капітана ОСОБА_7 силою від себе, однак з метою тимчасового (відворотного) ураження правопорушника та захисту ОСОБА_9 , а також самих працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від дій ОСОБА_4 , працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було прийнято рішення про негайне застосування фізичної сили і спеціального засобу «кайданки». Як наслідок, в цей час, застосувавши засоби обмеження рухомості, ОСОБА_4 був повалений поліцейськими на землю і таким чином локалізований та обмежений у своїх рухах та діях.

У подальшому ОСОБА_4 , знаходячись у лежачому положенні обличчям до низу та будучи у кайданках за спиною, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є працівниками правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, з метою нанесення тілесних ушкоджень, згинаючи обидві ноги у колінних суглобах, діставав взуттям до стегна поліцейського ОСОБА_6 і таким чином наносив останньому незначні удари ногами в область правого стегна та поясниці, чим здійснював активний опір працівникам поліції.

Крім того, в подальшому, будучи піднятим із поверхні землі, не реагуючи на неодноразові заклики поліції до припинення протиправних дій, усвідомлюючи, що перед ним працівники правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, ОСОБА_4 при намаганні помістити його до службового автомобіля «Рено Дастер», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою супроводу останнього до відділення поліції з метою складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та проведення медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння останнього, відштовхнувшись від землі, вчинив ривок та відштовхнув поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , намагаючись вирватися з-під їхнього піклування, підскочив та кілька разів ударив ногами по фюзеляжу вказаного службового автотранспорту, в результаті чого пошкодив його в області заднього лівого крила, вчинивши вм`ятини та пошкодивши ввірене поліцейським майно.

В подальшому, в період з 16 год. 26 хв. по 16 год. 30 хв., коли на місце події прибули додаткові сили і засоби в особі трьох співробітників відділення поліції № 2 Ужгородського ЦУП ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на службовому автомобілі ВАЗ 2107, ОСОБА_4 , не зупиняючись на скоєному, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є працівниками правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, продовжував чинити опір та вириватися з рук поліцейських, які вже намагалися помістити його до салону вказаного автомобіля ВАЗ 2107.

В ході агресивних дій ОСОБА_4 , останній, будучи в кайданках на руках за спиною та утримуючись трьома працівниками поліції, усвідомлюючи, що ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є працівниками правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, штовхав останніх, виривався від них, погрожував фізичною розправою та умисно, з метою подолання ізоляції та з метою опору, замахуючись головою, намагався нанести удар поліцейському ОСОБА_11 .

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 342 КК України, яке полягає в умисному опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

01 квітня 2025 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_14 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000264, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18.09.2023, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного в угоді покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому обумовлену в угоді міру покарання. Вказує, що потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали згоду на укладення угоди про визнання винуватості та обвинувачений почав їм частково відшкодовувати шкоду. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому роз`яснено судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості, зазначивши, що така укладена добровільно, просив угоду затвердити та призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, однак 03.04.2025 до суду подав заяву, в якій не заперечує щодо задоволення угоди судом та просить угоду розглянути без його участі. Наслідки затвердження угоди йому роз`яснені.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, однак 03.04.2025 до суду подав заяву про не заперечення щодо задоволення угоди судом та просить угоду розглянути без його участі. Наслідки затвердження угоди йому роз`яснені.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Так, відповідно до ст. 468 КПК України передбачено можливість у кримінальному провадженні укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Подана на розгляд суду угода відповідає вимогам кримінального процесуального закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зі змісту угоди вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження, обвинувачений беззастережно у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненому діянні.

Потерпілими надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена і його дії вірно кваліфіковано за

ч. 2 ст. 342 КК України, які полягають в умисному опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Також, сторонами визначено узгоджене ними покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, зміст обвинуваченому яких роз`яснено.

Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, визначена в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 342 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого з врахуванням наявності обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутністю обставин, що його обтяжують, відповідно до ст. 67 КК України. Підстав неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не встановлено.

Відтак, підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених в ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до довідки № СЕ-19/107-23/9232-ФХЕД від 27.09.2023 судові витрати по справі на проведення експертизи, у даному кримінальному провадженні становлять 1434 грн. 00 коп., які в силу положень статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 314, 368 370, 371, 374, 376, 473 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01.04.2025 між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_15 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000264, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 вересня 2023 року, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ у справі автомобіль марки «Рено Дастер», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, повернути законному володільцю.

Процесуальні витрати в сумі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп. за проведення судової експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку складено 14.05.2025.

Головуюча ОСОБА_1