Справа №209/3969/25
Провадження №1-кп/209/233/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 квітня 2025 року за № 0000260, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малин Житомирської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, раніше судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, має на утриманні малолітню дитину раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки Республіки Молдова, громадянки Республіка Молдова, освіта середня, заміжня, має на утриманні малолітню дитину раніше не судимої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 ,

за ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк шістдесят діб. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо покладається необхідність запобігання: спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення . Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурором також заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Своє клопотання прокурор мотивував тим, що під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо покладається необхідність запобігання: спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 з урахуванням позиції обвинуваченого не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 з урахуванням позиції обвинуваченого не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників , суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження суд має право обрати , змінити,продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого .

Відповідно до ст. 177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений , засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України .

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

У п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» наголошено, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (справа «Соловей і Зозуля проти України» від 27 листопада 2008 р.). За таких обставин Суд вважає, що рішення районного суду (без мотивування підстав для його прийняття) не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 12 лютого 2015 р. по справі «Подвезько проти України » визначено порушення п.1 і 3 ст.5 Конвенції з прав людини з огляду на те, що досудове тримання під вартою не ґрунтувалося на належних і достатніх підставах і суди не аргументували необхідність тримання заявника під вартою.

У рішенні ЄСПЛ «Жердєв проти України » Європейський суд вказав , що вже встановлював у справах проти України порушення у зв`язку з тим, що навіть коли йдеться про тривалі строки тримання під вартою, національні суди здебільшого посилаються на аналогічні підстави, наведені при затриманні, не вказуючи жодного з нових деталей, або взагалі не обґрунтовують обрання такого запобіжного заходу; -національні суди на жодному етапі не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів

Суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом при вирішенні питання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу оцінено в сукупності такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення- факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаного кримінальному правопорушення, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення.

2) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини: ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України , який відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин , санкція ст.185 ч.4 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років ;

3) вік та стан здоров`я обвинуваченого- обвинувачений є особою молодого віку , не особою з інвалідністю , стан здоров`я задовільний ;

4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого : має постійне місце проживання ,проживає з матір`ю,

5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи : не працює;

6) репутація обвинуваченого: посередня ;

7) майновий стан обвинуваченого : нерухоме та рухоме майно , кошти на рахунках у банку відсутні;

8) обвинувачений- раніше судимий,

9) обвинуваченому за даним кримінальним провадження інший запобіжний захід , окрім тримання під вартою, не обирався,

10) обвинуваченому повідомлялося про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення да ч.1 ст. 125 КК України.

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, та розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, - 5 214,52 грн.

На думку суду, ризики ,передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України , що заявлені стороною обвинувачення при обранні та продовженні запобіжного заходу не зменшилися та прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений ОСОБА_4 без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду.

Ступінь ризику втечі судом оцінено в сукупності факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, моральністю, його відношенням до інкримінованого кримінального правопорушення, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Судом не встановлено стримуючі фактори, які свідчать , що обвинуваченим ОСОБА_4 не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання-відсутність соціальних зв`язків .

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих , свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Як вбачається із додатків до обвинувального акту, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. У судовому засіданні судом ще не допитувалися потерпіла та свідки , які заявлені стороною обвинувачення .

На підставі викладеного ,суд приходить до висновку , що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий ,що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на вказане, суд погоджується з прокурором, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення наявний.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 років.

З огляду на викладене, суд вважає що продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину, максимальним покаранням за який є позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку з чим існує ймовірний ризик, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні , вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тобто , для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявні всі обставини , передбачені ч.1 ст. 194 КПК України- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;-наявність достатніх підстав вважати , що існує хоча б один із ризиків , передбачених ст. 177 КПК України , і на які вказує прокурор;-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам ,зазначеним у клопотанні .

Враховуючи особистість обвинуваченого , вагомість доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого злочину , суд приходить до висновку , що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу , ніж тримання під вартою ,не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Суд зазначає, що у даному конкретному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес ,який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості обвинуваченого , що саме , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків .

Суд приходить до висновку про можливість визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави відповідно до ст. 182 КПК України у розмірі у 50 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року, що складає 151 400 грн.

Дніпровським районним судом міста Кам`янського 07 травня 2025 року було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 строком на два місяці.

Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні не зникли. Судом досліджено питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді домашнього арешту, - однак доказів, які б підтверджували вказані обставини, суду не надано та жодною із сторін кримінального провадження не зазначено про існування таких доказів.

Відповідно до ст. 177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення , а також наявність ризиків ,які дають достатні підстави слідчому судді ,суду вважати , що підозрюваний , обвинувачений , засуджений може здійснити дії ,передбачені ч.1 с.177 КПК України .

Судом при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу оцінено в сукупності такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення- факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення.

2) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини: ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України , яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років .

3) вік та стан здоров`я обвинуваченого - обвинувачений є особою молодого віку , не є особою з інвалідністю , не одружений;

4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого : обвинувачений проживає в м.Кам`янському разом з батьками;

5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи : не працює,

6) репутація обвинуваченого: посередня;

7) майновий стан обвинуваченого : нерухоме, рухоме майно , кошти на рахунках у банку відсутні;

8) обвинувачений не судимий;

9) обвинувачений не порушував умов раніше застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту;

10) обвинуваченому повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлялось.

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, та розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, - 5 214,52 грн..

На думку суду, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений ОСОБА_5 без застосування до запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Ступінь ризику втечі судом оцінено в сукупності факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, моральністю, його відношенням до інкримінованого кримінального правопорушення, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, відсутність фактів наявності спроб переховуватися від суду як в період застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту , так й при відсутності запобіжного заходу , що свідчить про те, що обвинуваченим ОСОБА_5 не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих , свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

Як вбачається із додатків до обвинувального акту, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи. Допит потерпілої та заявлених свідків обвинувачення судом ще не розпочато .

На підставі викладеного ,суд приходить до висновку , що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, має місце у зв`язку з не проведенням у судовому засіданні допиту потерпілої та свідків .

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що обвинувачений не судимий ,що свідчить про несхильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на вказане, суд не погоджується з прокурором, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення наявний.

З огляду на викладене, суд вважає що застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є обґрунтованою та необхідною мірою, оскільки обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні умисного тяжкого злочину , максимальним покаранням за який є позбавлення волі строком до 8 років, у зв`язку з чим існує ймовірний ризик, що обвинувачений без застосування заходів забезпечення кримінального провадження може впливати на потерпілу та свідків , про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України .

Тобто , для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту наявні всі обставини , передбачені ч.1 ст. 194 КПК України- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;-наявність достатніх підстав вважати , що існує хоча б один із ризиків , передбачених ст.. 177 КПК України , і на які вказує прокурор;-недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам ,зазначеним у клопотанні .

Враховуючи особистість обвинуваченого , вагомість доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до скоєння інкримінованих злочинів , суд приходить до висновку , що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у нічний час ,не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.314-317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малин Житомирської області, громадянина України, у виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк шістдесят днів з 25 червня 2025 року до 23 серпня 2025 року включно.

Визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_4 у 50 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року, що складає 151 400 грн., які можуть бути внесені на рахунок ТУ ДСА України.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: - прибувати до прокурора і суду за першою вимогою у встановлений час- не відлучатися із населеного пункту , де він перебуває, без дозволу прокурора та суду; -повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; - утримуватися від спілкування зі свідками по вказаному кримінальному провадженні ;-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон , інші документи , що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до прокурора , суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки ,застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку ,встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави у дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому негайно після її оголошення.

Копію ухвали суду відносно обвинуваченого ОСОБА_4 направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» .

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області , громадянина України, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці , тобто до 25 серпня 2024 р. включно. з забороною залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,в період часу з 20:00 год. до 07:00 год. наступної доби.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту та житла , а саме, АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора або суду, окрім часу при оголошенні повітряної тривоги із можливістю перебування в безпечних місцях, укриттях.

-прибувати до прокурора та суду за першим викликом, в тому числі телефоном, у зазначені ними час.

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні

Копію ухвали відносно обвинуваченого ОСОБА_5 направити до ВП № 1 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали оголошено 27 червня 2025 р. о 09.10 год.

Суддя ОСОБА_1