УХВАЛА

про відмову у примусовому відібранні біологічних зразків для проведення експертизи

09 травня 2025 року м.Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшої слідчої відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження №0000618 від 05.09.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, про примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

Старша слідча відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчої судді з клопотанням про примусове відібрання біологічних зразків букального епітелію в підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0000618 від 05.09.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

За результатами досудового розслідування, 28.04.2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Житомир, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , фізичній особі - підприємцю, депутату восьмого скликання ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України.

29.04.2025 року винесено постанову про відібрання біологічних зразків, а саме букального епітелію, для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яку надано для ознайомлення підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 .

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 відмовився надати біологічні зразки, а саме букальний епітелій, у зв`язку зі своїми релігійними поглядами та переконаннями.

Враховуючи наведене, в органу досудового розслідування виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про дозвіл на примусовий відбір біологічних зразків.

Слідча у судовому засіданні клопотання підтримала з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про дозвіл на примусовий відбір у нього біологічних зразків.

Захисники у судовому засіданні вказали, що слідча передчасно звернулась до суду про примусове відібрання біологічних зразків у ОСОБА_6 , оскільки підставою для звернення органом досудового розслідування до суду є постанова від 29.04.2025 року для невстановленої та не зазначеної експертизи та без зазначення для чого саме в подальшому будуть використовуватись відібрані біологічні зразки та просили у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши надані матеріали клопотання, слідча суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно дост.245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом; порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів; відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу.

У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченимист.241 КПК України, норми якої вказують на те, що в разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи, прокурор повинен винести постанову про відібрання біологічних зразків, пред`явити таку постанову для відома особі, в якої буде проводитися відбір біологічних зразків, а слідчий, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря, повинен запропонувати такій особі добровільно надати можливість відібрати біологічні зразки, про що скласти протокол. В разі відмови особи добровільно надати можливість відібрати біологічні зразки, таку відмову слід зафіксувати в протоколі згідно з вимогами КПК України.

Після виконання вищезазначених процесуальних дій, які повинні бути зафіксовані у відповідних процесуальних документах, а саме, після відмови особи добровільно надати біологічні зразки, лише тоді слідчий за погодженням прокурора може звернутися до слідчого судді, суду із клопотання про примусовий відбір зразків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. ст.17 ЗУ «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи практику та рішення Європейського суду з прав людини (справа «Ялог проти Німеччини») біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Разом із тим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 у справі «Функе проти Франції» зазначив, що неможливо здійснення по відношенню до особи будь-якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу і обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюеться поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26.03.1985 у справі «Х та У проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов?язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у її право.

Отже, в даному випадку підставою для звернення органом досудового розслідування до суду про примусове відібрання біологічних зразків є Постанова слідчої від 29.04.2025 року про відібрання біологічних зразків для не встановленої та не зазначеної експертизи та без зазначенням для чого саме в подальшому будуть використовуватись відібрані біологічні зразки.

Одним із інструментів захисту цих прав став ЄСПЛ як міжнародний судовий орган, юрисдикція якого поширюється на всі держави-члени Ради Європи, що ратифікували Конвенцію про захист прав людини основоположних свобод (далі - Конвенція) та яка включає регулювання питань відносно тлумачення і застосування положень Конвенції.

Зважаючи на те, що, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», національні суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерела права, а також те, що, згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору, практика ЄСПЛ має вищу юридичну силу за норми КПК України.

Тобто, надання біологічних зразків в особи в рамках кримінального провадження щодо якого відкрите кримінальне провадження - зачіпає ще одне значиме право, гарантоване Конституцією України та міжнародними нормативно-правовими актами, таке як свобода від самовикриття. тобто право не свідчити проти себе. Надання біологічних зразків це тотожне свідченням проти себе, членів своєї родини, коло яких визначене Законом, тобто є порушенням норми, передбаченої ст. 63 Конституції України.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З аналізу даних положень закону вбачається, що органом досудового слідства неможливе здійснення по відношенню до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусу у вигляді відібрання біологічних зразків з метою надання цією особою доказів, які витребовуються в порядку ст.. 160, 161, 241, 245 КПК України, а судом не може бути знехтувано вимоги, встановлені КПК України, Конвенцію та практики ЄСПЛ

Враховуючи наведене, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання подано передчасно, не відповідає вимогам КПК України, тому у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 241,245 КПК України, слідча суддя,-

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання старшої слідчої відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_7 , за матеріалами кримінального провадження №0000618 від 05.09.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, про примусове відібрання біологічних зразків для проведення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9