Справа № 536/337/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0001294 які надійшли з Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області з обвинувальним актом за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської, області, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, УБД, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , посада - гранатометник 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», ВОС - 103061А, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

В С Т А Н О В И В:

08.06.2024 приблизно о 04 годині 30 хвилин, в темний час доби, ОСОБА_4 , перебуваючи поза службою, у порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи на законних підставах транспортним засобом - автомобілем Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_2 (PL), рухався по сухому асфальтобетонному покриттю по вулиці Миру в селі Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в напрямку вул. Сіваша, який перевозив в якості пасажира ОСОБА_6 .

Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій j ОСОБА_4 , не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожчі умови, не впоралася з керуванням автомобіля, тим самим порушив вимоги п.п. 12.1. «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху | водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості і вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд автомобіля Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_2 (PL) за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя по напрямку свого руху, де в подальшому здійснив зіткнення з нерухомим об`єктом у вигляді дерева.

В результаті виїзду транспортного засобу за межі проїзної частини, та подальшим зіткненням з нерухомим об`єктом у вигляді дерева, .пасажир автомобіля Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_2 (PL) ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1208 від 23.09.2024, при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудей у вигляді:1 перелому 2-го правого ребра: переломів 3-5-х правих ребер по біляхребтовій та середиє-підпахвовій лініям, правостороннього пневматороксу; садна на обличчі та кінцівках; гематома потиличної ділянки, та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-24/19018-ІТ від 21.11.2024, в умовах заданої події водій автомобіля Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_2 (PL), ОСОБА_4 , мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом виконання вимог п. 12.1. Правил Дорожнього руху, так як у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_3 (PL), ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку щодо результатів токсикологічного дослідження №2221 в момент ДТП ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння (1.0 проміле).

19 травня 2025 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій останнього ч. 1 ст. 286-1 КК України, щодо узгодженого покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування строком на 3 роки.

Сторони угоди дійшли згоди на його призначення, щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України в повному обсязі, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини справи встановлені слідством. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Потерпіла в судовому засіданні підтвердила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України. Просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Матеріальна та моральна шкода обвинуваченим відшкодована в повному обсязі.

Прокурор просить відмовити у затвердженні угоди про примирення, оскільки така суперечить вимогам КПК України і не відповідає вимогам суспільства, оскільки безпосереднім об`єктом кримінального посягання за ст.286-1 КК України є безпека руху та експлуатації транспортних засобів, а не здоров`я потерпілих.

Захисник обвинуваченого просить затвердити угоду про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 ст.469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.286-1 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні злочину обвинувачений визнав беззастережно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом перевірено угоду на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

При цьому суд не погоджується з твердженням прокурора, що укладена між обвинуваченим та потерпілим угода про примирення суперечить інтересам суспільства, оскільки, як зазначено Верховним Судом у постанові від 06.12.2018 у справі № 756/11661/17, угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу, адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Прокурором не доведено, яким саме чином буде порушено суспільні інтереси у випадку затвердження укладеної між обвинуваченим та потерпілим угоди про примирення, адже особа визнається винуватою і несе покарання, призначене судом, за вчинене кримінальне правопорушення.

На думку суду, зміст укладеної між сторонами угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст.469, п. 7 ст.474 КПК України. Обґрунтованих підстав, як стверджує прокурор, обмежувати дію принципу диспозитивності у цій конкретній категорії проваджень суд не встановив.

За правилом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 497, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як встановлено у ч.2 ст.69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Таким чином, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, що пом`якшують покарання, повне визнання винуватості, щире каяття ОСОБА_4 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, готовності нести покарання за вчинене у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами; повне добровільне відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди потерпілій, що остання підтвердила в судовому засіданні.

Суд, із урахуванням вимог ст.69 КК України, визнає обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу обвинуваченого такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а тому вважає, з урахуванням умов угоди, за можливе перейти до іншого більш м`якого виду основного виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання з урахуванням вимог ст.69 КК України у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Процесуальні витрати у справі за проведені експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 471, 473, 474, 475 КПК України та ч.1 ст. 297 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 19 травня 2025 року про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні № 0001294, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 червня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286-1 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування строком на 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 4698,16

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12 червня 2024 року на транспортний засіб Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_2 (PL) - скасувати.

Речовий доказ - транспортний засіб Audi 80 реєстраційний номер НОМЕР_2 (PL) повернути власнику.

У разі невиконання угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених частиною 3 статтею 394 КПК України, а саме: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1