Провадження №1-в/523/232/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

фахівця органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2024р. ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, із застосуванням відповідно до вимог пунктів 1-3 ч.2 ст.59-1 КК України наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства. Вирок набрав законної сили 30.01.2025р.

05.03.2025 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2024р. у відношенні ОСОБА_5 надійшов на виконання до Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Крім того, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2024р. ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 10 місяців 4 дні. Даний вирок щодо Стефановича набрав законної сили 02.12.2024р., надійшов до органу з питань пробації 27.03.2025 року.

Згідно подання та матеріалів особової справи, при виконанні вказаних вище вироків виникли суперечки про виконання засудженим ОСОБА_5 покарання за наявності кількох вироків.

В судовому засіданні фахівець Пересипського районного відділу ОСОБА_4 підтримала подання, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому;

прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання начальника Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 30.10.2024 вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 10 місяців 4 дні, перебуває з 27.03.2025 на обліку у Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Крім того, вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2024 у справі №523/21201/24 ОСОБА_5 визнано винним за ч.1 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 30.01.2025 та 05.03.2025 надійшов на виконання до Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

З доводів клопотання вбачається, що на час ухвалення вироку від 30.12.2024 Суворовським районним судом м. Одеси не враховано вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2024, у зв`язку із чим, посилаючись п.11 ч.1 ст.537 КПК України, орган пробації звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до п.9 ст.129, ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання; обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства.

Статтею 533 КПК України визначено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню (ч.2 ст.534 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Слід зазначити, під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.411 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову (п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» від 21.12.1990 № 11).

З матеріалів клопотання судом встановлено, що вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2024р. та вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2024р. набрали законної сили та перебувають на виконанні у Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Перешкод для самостійного виконання вказаних вироків суду судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд вважає, що призначення остаточного покарання шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком є неможливим, оскільки це може призвести до погіршення становища засудженого та фактично буде усуненням прогалин і недоліків вироку в частині призначення покарання, зокрема і шляхом його зміни, що є недопустимим.

Постановлення ухвали, яка змінить правове становище засудженого, погіршивши його, а також призведе до зміни змісту вироку є порушенням принципів кримінального процесуального права.

Застосування положень ч.4 ст.70 КК України в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили. Відтак, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України (за сукупністю кримінальних правопорушень). Згідно з вимогами ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в ч.ч.1-3 ст.70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Така позиція узгоджується з висновками щодо застосування положень ч.4 ст.70 КК

України або ст.71 КК України, що викладені в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду (справа №766/39/1, провадження №51-8867кмо18).

ОСОБА_5 засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.10.2024р. за вчинення злочину 11.09.2024р., а за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 30.12.2024р. за вчинення злочину 08.11.2024р., тобто за останнім вироком він вчинив злочин після постановлення попереднього вироку.

Застосування положень ст.71 КК України може мати місце лише під час ухвалення вироку та/або під час перегляду судового рішення в суді апеляційної чи касаційної інстанції.

Суд зазначає про те, що зміна судового рішення може здійснюватися лише за встановленою кримінальним процесуальним законом процедурою, що випливає зі змісту засад обов`язковості судових рішень та забезпечення права на оскарження судових рішень.

Беручи до уваги те, що вироки суду, що набрали законної сили, а отже в силу вимог ст.533 КПК України є обов`язковими до виконання, та те, що застосування вимог ст.71 КК України у даному випадку призведе до зміни суті вироку, а також погіршить становище засудженого, що є недопустимим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для вирішення питання щодо застосування покарання при наявності декількох вироків, що має наслідком відмову у клопотанні.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що вироки у даному випадку підлягають самостійному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107, 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Пересипського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1