Справа № 946/4371/25
Провадження № 1-кс/946/1230/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське, Кілійського (Ізмаїльського) району, Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, солдата військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу у військовому званні «солдат»,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000569 від 15.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_2 , 14.04.2025, приблизно в вечірню годину, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливим, перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебував його брат, ОСОБА_8 , на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин до потерпілого, маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, правою рукою наніс ОСОБА_8 один удар в область правого вуха, в результаті чого останній впав на підлогу.

В момент, коли потерпілий перебував у положенні лежачи на підлозі, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно та цілеспрямовано, наніс потерпілому не менше 5 ударів обох рук в область голови. Одразу після цього, усвідомлюючи свою перевагу над потерпілим, ОСОБА_5 наніс останньому не менше двох ударів ногами в область грудної клітини, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді множинних переломів ребер, які ускладнилися травматичним шоком, яке є небезпечним для життя ушкодженням, яке у своєму перебігу через різні проміжки часу за звичайним своїм перебігом закінчується настанням смерті та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкодження ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

15.04.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16.04.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

17.04.2025 ухвалою слідчого судді Ізмаїльського районного суду Одеської області (справа №946/2771/25) відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.06.2025 року.

Слідчим, для повного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження призначено ряд експертиз: судово-імунологічну, судово-цитологічну, судово-медичну, судово-токсикологічну та судово-психіатричну, висновки яких органом досудового розслідування ще не отримані.

Відомості, які будуть отримані з висновків зазначених експертиз та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, впливають на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначать остаточну кваліфікацію дій підозрюваного, можуть підтвердити або спростувати причетність підозрюваного до вчинення злочину. Отже, без дослідження зазначених висновків судових експертиз, неможливо прийняти остаточне процесуальне рішення, а також відповідно до ст. 2 КПК України забезпечити повне та неупереджене розслідування кримінального провадження неможливо.

У зв`язку з чим 09.06.2025 року постановою керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000569 від 15.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 16.07.2025 року.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.07.2025 року.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, відповідно до п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав, вирішення питання щодо заявленого слідчим клопотання залишив на розсуд суду та додав, що хоче додому.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила відмовити у його задоволенні та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначила, що ризики не доведені. На свідків, спеціалістів та експертів впливу не може мати. Свідок вже допитаний, слідчий експеримент проведено. Докази переховування відсутні.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відділенням № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000569 від 15.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України.

15.04.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16.04.2025 року постановою старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000569 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.

16.04.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 15.04.2025 року під час якого зафіксовано місце кримінального правопорушення;

- протоколом огляду трупа від 15.04.2025;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зазначив, що 13.04.2025 приблизно до обідньої годині об 12:00, ОСОБА_11 прийшов до нього додому та під час вживання алкогольних напоїв розповідав про життя. 14.04.2025 вони разом із ОСОБА_12 продовжили вживання алкоголю, приблизно об 11:00 годині до них прийшов ОСОБА_13 та під час вживання алкоголю, розповідав їм з ОСОБА_12 , як працівники територіального центру комплектування вручили йому повістку і щоб не йти на військову службу попросився сховатися його вдома на що він підтримував ОСОБА_14 у скрутні дня нього часи та часто годував його їжею. Цього же дня протягом години спілкування та вживання того ж самого алкоголю, ОСОБА_15 став свідком того що, саме розгнівало ОСОБА_12 та як між братами виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_16 на передодні продав частину талонів на 60 кілограм хлібу, а гроші пропив один, що дуже сильно розгнівало ОСОБА_12 , так як він отримав їх в якості подарунка на день народження від своїх знайомих, та саме це і стало головною причиною того, що перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, ОСОБА_12 почав завдавати тілесні ушкодження брату, а саме чисельні удари в район голови та торса під час нашого спільного вживання алкоголю, за місцем мешкання ОСОБА_10 , він вказав, що не намагався їх розбороняти так як це траплялося дуже часто та вважав що вони самі розберуться. Після декількох ударів, точне число він згадати не може ОСОБА_16 впав назад на спину та він чув тільки хрипи і думав що він просто знепритомнів, але він на це не зважав уваги і вони з ОСОБА_12 продовжили вживати алкоголь. Також нас ще здивувало те що протягом тривалого часу ОСОБА_16 не приходив до тями і продовжував здавати звуки хрипіння лежачи на підлозі. Приблизно о 22:00 в нихз ОСОБА_12 закінчився алкоголь та він вирішив піти до свого знайомого ОСОБА_17 за домашнім вином, мешкає він по АДРЕСА_2 . Коли він повернувся до дому, побачив, що ОСОБА_16 лежить на підлозі без ознак життя в іншій кімнаті біля порогу в калюжі крові та з гематомою на лівому вусі, свідок ОСОБА_15 підійшов, щоб йому допомогти, але він вже не дихав, після чого одразу подзвонив на гарячу лінію 102 та повідомив обставини події;

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України;

- протоколом допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 , який зазначив, що 14.04.2025 року приблизно в обідній час, він разом зі своїм братом ОСОБА_18 попрямували до сусіда ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , щоб вживати алкогольні напої, протягом дня у них з братом виникали суперечки з приводу того, що ОСОБА_16 на передодні загубив талони на хліб, які підозрюваному подарували на день народження його друзі, саме це і стало причиною бійки в подальшому. Через декілька годин вживання алкогольних напоїв, вони разом з братом попрямували додому за адремою: АДРЕСА_1 та лягли відпочивати. Згодом у нічний час вони з братом знову попрямували до гр. ОСОБА_10 , щоб продовжити випивати алкогольні напої, але у зв`язку з тим, що алкогольні напої закінчились підозрюваний пішов до свого знайомого та взяв у нього 3 пляшки самогону по 1,5 літри, надалі під час вживання алкогольних напоїв у вечірній час у них з братом почалась сварка, через те, що колись знайомий подарував 60 талонів на купівлю хліба підозрюваному, а ОСОБА_19 в цей якраз вечір розповів, що продав 30 з цих талонів, підозрюваний дуже агресивно на це відреагував та спочатку наніс удар рукою в область правого вуха, він від удару впав на підлогу, надалі він завдав йому чисельні удари в район голови та торса ногами та руками. Після 5 ударів по голові та двох ударів по корпусу ОСОБА_19 почав хрипіти, ОСОБА_20 не придав цьому значення, оскільки він так робив досить часто, та вони з ОСОБА_21 продовжили вживати алкогольні напої. Приблизно об 23:20 год у них закінчився алкоголь та ОСОБА_15 попрямував за вином до свого знайомого, в цей час, поки ОСОБА_12 не було, ОСОБА_19 досі знаходився на підлозі, в кімнаті де вони вживали алкогольні напої, ОСОБА_20 хотів віднести свого брата до іншої кімнати та вкласти його відпочивати, так як він не прокидався, він почав тягти його по підлозі та залишив його на вході в сусідню кімнату, згодом він посидів в кімнаті, де вони всі вживали алкогольні напої та через декілька хвилин пішов додому;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 15.04.2025;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 15.04.2025.

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

17.04.2025 ухвалою слідчого судді Ізмаїльського районного суду Одеської області (справа №946/2771/25) відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.06.2025 року.

Слідчим, для повного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження призначено ряд експертиз: судово-імунологічну, судово-цитологічну, судово-медичну, судово-токсикологічну та судово-психіатричну, висновки яких органом досудового розслідування ще не отримані.

Відомості, які будуть отримані з висновків зазначених експертиз та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, впливають на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначать остаточну кваліфікацію дій підозрюваного, можуть підтвердити або спростувати причетність підозрюваного до вчинення злочину. Отже, без дослідження зазначених висновків судових експертиз, неможливо прийняти остаточне процесуальне рішення, а також відповідно до ст. 2 КПК України забезпечити повне та неупереджене розслідування кримінального провадження неможливо.

У зв`язку з чим 09.06.2025 року постановою керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000569 від 15.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 16.07.2025 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, а саме незаконно перетнути державний кордон України, що обумовлено близьким розташуванням с. Приморське, в якому мешкає підозрюваний до кордону, межуючої країни та відсутністю міцних соціальних зв`язків з близькими родичами. Також він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що підозрюваний з ними знайомий та йому відоме їх місце мешкання, шляхом прохань, домовленостей, умовлянь або погроз змушувати змінити показання з метою уникнення відповідальності за вказаний особливо тяжкий злочин, а також він може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній вчинив вказане кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи постійного джерела доходу

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

Крім цього, є реальна загроза того, що останній у разі не застосування запобіжного заходу буде переховуватися та уникати явки до слідчого, прокурора суду використовуючи статус військовослужбовця та обґрунтовуючи це службовою зайнятістю.

Таким чином, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню. При цьому, враховуючи те, що суд безпосередньо досліджує докази, є можливість того, що ОСОБА_5 вплине на свідків до їх допиту у судовому засідання та вони змінять свої покази і таким чином завдасть перешкоду прийняттю обґрунтованого та законного рішення.

Так, перебування ОСОБА_5 під іншим більш м`яким запобіжним заходом або при його відсутності, не виключає можливості здійснення впливу на вказаних осіб.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 спроможний затягувати досудове розслідування, що вплине на прийняття рішення у розумні строки.

Також з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 спроможний вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з проходженням службу, наприклад з метою уникнення кримінальної відповідальності вчините дезертирство, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливим тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення на строк від семи до десяти років.

Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи.

Так, ОСОБА_5 є військовослужбовцем, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які можуть утримати останнього за місцем свого проживання.

Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, якого особисто знає підозрюваний, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), суд доходить висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу підозрюваним на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. У свою чергу, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчий суддя звертає увагу, на те, що незаконний обіг зброї та боєприпасів створює загрози національній безпеці та національним інтересам суспільства або держави, а також громадському порядку, оскільки сприяє збільшенню кількості злочинів, терактів, пограбувань, насильства над людьми та тваринами. При цьому, після повномасштабного вторгнення рф на територію України кримінальні правопорушення щодо незаконного обігу зброї та боєприпасів набули ще більшої актуальності, і це зовсім не засіб захисту від ворога, а потенційна небезпека для пересічних громадян. Тому суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме даний запобіжний захід дозволить уникнути настання вищевказаних ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Таким чином, під час об`єктивного та неупередженого дослідження обставин, які обґрунтовують встановлені ризики в поведінці підозрюваного, слід дійти висновку що заявлені ризики не зменшилися та в повній мірі виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Так, підозрюваний у випадку обрання іншого запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Ризики, на наявності яких наголошують слідчий та прокурор на даний момент не зникли, продовжують існувати та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

З вказаного вище вбачається, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Отже, слідчим, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчій суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на термін не більше 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 16 липня 2025 року з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 12.06.2025р. о 09:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1