Номер провадження: 11-кп/813/1838/25
Справа № 946/1284/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , проаналізувавши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 16.04.2025 у к/п №0000016 від 05.01.2025 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

установив:

Вищезазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ухваленим відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, ОСОБА_3 було визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Строк покарання ОСОБА_3 відраховано з моменту її затримання та взяття під варту після звернення його до виконання.

Вирішено питання про застосування стосовно ОСОБА_3 покарання за наявності кількох вироків у порядку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, у разі та після набрання законної сили цим вироком та вироком Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 07.02.2025.

Відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Скасовано арешт майна та вирішено питання стосовно розподілу процесуальних витрат.

Згодом, 09.05.2025 до суду 1-ої інстанції надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_3 , подана нею 28.04.2025 через канцелярію слідчого ізолятора, в якій остання, заперечуючи свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження судом 1-ої інстанції.

Дослідивши апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження, суддя-доповідач доходить наступних висновків.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, суддя-доповідач враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду 1-ої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту апеляційної скарги та наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження встановлено, що оскаржуваний вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 16.04.2025 у к/п №0000016 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України був ухвалений відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України (а.с. 82-84).

Так, приписами ч. 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В даному випадку суддя-доповідач зауважує на тому, що, відповідно до журналу судового засідання, в судовому засіданні 31.03.2025 сторонам кримінального провадження, зокрема, обвинуваченій ОСОБА_3 в присутності її захисника ОСОБА_4 , були роз`яснені вищезгадані положення ч. 3 ст. 349 КПК України стосовно позбавлення права апеляційного оскарження обставин, які ніким не оспорюються, у разі згоди учасників провадження на порядок дослідження доказів, встановлений вказаними вимогами кримінального процесуального закону (а.с. 76-77).

Після роз`яснення головуючим-суддею вищевказаних положень закону, обвинувачена ОСОБА_3 , а також її захисник ОСОБА_4 , погодились на такий порядок дослідження доказів, обвинувачена визнала провину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у повному обсязі та розкаялась, внаслідок чого розуміла, що в подальшому не зможе оскаржувати судове рішення з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Натомість, в поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_3 оскаржує вирок суду 1-ої інстанції саме в частині її винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яка нею не заперечувалась під час судового розгляду кримінального провадження.

За встановлених обставин, суддя-доповідач доходить висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_3 оскаржує вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 16.04.2025 з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно із приписами ч. 3 ст. 349 та ст. 399 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_3 оскаржує вирок з підстав, з яких він не може бути оскарженим, суддя-доповідач вважає, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 та повернути її апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 349, 370, 392, 394, 399, 419, 532 КПК України, суддя доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 16.04.2025, яким ОСОБА_3 , визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Копію ухвали разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати обвинуваченій ОСОБА_3 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а ОСОБА_3 , яка утримується під вартою у іншому кримінальному провадженні, з дня отримання її копії.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2