справа № 166/1451/19
провадження № 1-кп/166/2/25
УХВАЛА

29 серпня 2025 року 'сел.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000059 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України,

установив:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи. Клопотання мотивує тим, що під час досудового розслідування підозрювані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 повністю заперечували свою причетність до інкримінованих їм злочинів. Надалі, підозрювані та їх захисники не заявляли клопотань про необхідність призначення судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи для підтвердження або спростування у розмовах по терміналах мобільного зв`язку, які задокументовані за наслідками проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, розмов, що підтверджують чи спростовують висунуте звинувачення. Уважає, що на стадії досудового розслідування у сторони обвинувачення не було підстав для призначення вказаної вище експертизи. Указав, що за наслідками судового розгляду такі клопотання обвинувачені та їх захисники суду не заявляли.

Зазначив, що на цей час суд дослідив письмові документи (докази) сторони звинувачення, в тому числі розмови обвинувачених за допомогою мобільних терміналів зв`язку. Переважна більшість таких розмов, які задокументовані органом досудового розслідування до вчинення інкримінованого епізоду, в період його вчинення та після вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, містять розмови, які в завуальованій формі, шляхом заміни понять і термінів під час спілкування, застосування прийомів аналогії та порівняння тощо підтверджують висунуте звинувачення та самі по собі й у сукупності з іншими письмовими документами та показаннями осіб є доказами обвинувачення у кримінальному провадженні.

Однак, у ході судового дослідження таких аудіозаписів телефонних розмов ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 захисники та обвинувачені за наслідками прослуховування аудіозаписів неодноразово висловлювали заперечення, суть яких зводиться до того, що висловлювання в досліджених аудіозаписах не стосуються інкримінованого обвинувачення, оскільки не містять конкретних змістовних розмов, фраз, слів, орієнтирів місця, часу, способу вчинення злочинів, анкетних даних осіб, узгодженості дій, які б вказували на організацію незаконного переправлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 через державний кордон, незаконне переправлення осіб через державний кордон, керівництво такими діями, вчиненими за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів, а, натомість, містять зовсім інший зміст, який стороною захисту трактується як побутовий або такий, що не має стосунку до висунутого звинувачення з подібних міркувань.

Уважає, що для того, щоб підтвердити чи спростувати ознаки підтекстового (двоякого) тлумачення слів, фраз, речень, висловлювань, а також самого змісту розмов в усному мовленні обвинувачених, які задокументовані за наслідками проведення зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, необхідні спеціальні знання.

Просить призначити судово-лінгвістичну семантико-текстуальну експертизу, на вирішення експерта поставити питання про те, чи містяться в аудіозаписах розмов та стенограмах до них за періоди із 01.04.2016 до 07.04.2016, із 15.01.2017 до 30.01.2017, з 19.05.2018 до 25.05.2018 висловлювання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 щодо переправлення осіб (людей) через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненими за попередньою змовою групою осіб та з корисливих мотивів, а також спілкування щодо наслідків таких дій; чи містяться в аудіозаписах розмов та стенограмах до них за вищевказані періоди ознаки спілкування ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з особами щодо підготовки, вчинення або організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Прокурор клопотання підтримав із підстав, указаних у клопотанні, вказав, що клопотання про призначення такої експертизи заявив на цьому етапі задля економії часу, оскільки тільки зараз допитані обвинувачені.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що прокурор усупереч принципу змагальності намагається здобути додаткові докази поза досудовим розслідуванням, що істотно впливає на тактику захисту, враховуючи дослідження судом усіх доказів та уже сформовану та доведену до відома суду позицію сторони захисту.

Захисник ОСОБА_6 заперечила проти задоволення клопотання в частині періоду 2017 та 2018 років, щодо періоду 2016 року не заперечила.

Захисник ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання, пояснила, що аналогічне клопотання прокурора суд розглянув 30 квітня 2025 року, вважає таку позицію прокурора затягуванням судового розгляду. НА думку захисника, доводи прокурора про невключення його до групи прокурорів на стадії досудового розслідування не є підставою для заявлення такого клопотання на стадії судового розгляду.

Обвинувачені погодилися із своїми захисниками. Обвинувачений ОСОБА_7 додатково пояснив, що аудіозаписи із розмовами за період із 01 квітня 2016 року по 07 квітня 2016 року та з 15 січня 2017 року до 30 січня 2017 року отримані стороною обвинувачення без дозволу суду з порушенням права на таємницю спілкування з огляду на санкціонування апеляційним судом доступу до телефонних розмов, відповідно, у період із 25 квітня 2016 року до 14 червня 2016 року та з 20 червня 2017 року до 19 серпня 2017 року.

Суд, заслухавши учасників, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Частина 2 ст. 242 КПК України передбачає випадки, коли проведення експертизи є обов`язковим. Так, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України "Про судову експертизу" та з метою забезпечення єдиного підходу при проведенні судових експертиз і підвищення якості проведення судових експертиз Міністерством юстиції України наказом № 53/5 від 08 жовтня 1998 року затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Інструкція).

Згідно з п. 1.8 Інструкції підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Згідно з пп. 2.1.2 Інструкції семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора. Висновок експерта за результатами таких досліджень не повинен бути про правову кваліфікацію, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Об`єктом семантико-текстуальної експертизи може бути як текст (промова), так і його (її) фрагменти, окремі висловлювання, слова, написи, текстові відтворення усного мовлення тощо. Якщо постає завдання здійснити семантико-текстуальну експертизу усномовленнєвого повідомлення (промови, висловлювання), то замовник цієї експертизи разом із цифровим (чи аналоговим) записом промови має надати дослівне текстове відтворення її змісту (стенограму), зроблене власними засобами. Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.

Доводи прокурора зводяться до того, що проведення такої експертизи необхідне для підтвердження чи спростування підтекстового тлумачення слів, словосполучень, речень, а також самого змісту розмов в усному мовленні обвинувачених, зокрема щодо переправляння осіб через державний кордон України.

Аналогічне клопотання прокурор заявив 30 квітня 2025 року, у задоволенні якого суд відмовив. Будь-яких нових обставин прокурор не навів.

Із міркувань, викладених в ухвалі від 30.04.25, суд відмовляє у задоволенні повторного клопотання, враховуючи компетенцію суду оцінити указані в клопотанні докази в сукупності з іншими доказами при ухваленні остаточного судового рішення.

При цьому, доводи прокурора про те, що обвинувачені й захисники трактують зміст розмов на аудіозаписах як побутові, такі, що не мають стосунку до висунутого звинувачення, є безпідставними, оскільки обвинувачені взагалі заперечили факт таких розмов за їх участю.

У вказаному провадженні прокурор заявив клопотання про призначення експертизи більш як через чотири роки перебування кримінального провадження на стадії судового провадження в суді першої інстанції. У розпорядженні сторони обвинувачення ще на стадії досудового розслідування перебували протоколи ОРЗ, НСРД, у яких зафіксовані висловлювання осіб, що свідчить про можливість сторони обвинувачення забезпечити проведення експертизи значно раніше.

Керуючись ст. ст. 242, 332 КПК України суд

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про призначення судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи відмовити.

Ухвала окремо від остаточного судового рішення оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали може бути включене до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1