Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/110/25
Єдиний унікальний №733/924/25
Ухвала

16 травня 2025 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000025 від 25 січня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ічня Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта повна вища, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

30.04.2025 року прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні надав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 діб, мотивуючи тим, що ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 квітня 2025 року включно. Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17 травня 2025 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 17 травня 2025 року.

Обставини, які стали підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та строків його продовження не змінились та продовжують існувати ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та залишити своє місце проживання, оскільки будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а також зважаючи на набуту резонансність справи та розуміючи, що санкція інкримінованого йому правопорушення передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини може без дозволу слідчого, прокурора, суду залишити місце свого проживання та переховуватися від суду; ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки свідки кримінального правопорушення, з числа залучених при затриманні, проведенні обшуку та іншого ряду слідчих розшукових дій, потерпілий, члени його сім`ї відомі підозрюваному, а тому існує обґрунтований ризик втрати доказів у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 , перебуваючи у суспільстві, може схилити їх до зміни показів; ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, який може бути вираженим у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій та продовженні злочинної діяльності; ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, який підтверджується тим, що ОСОБА_6 продемонстрував свою схильність до незаконного збагачення шляхом вчинення особливо тяжкого злочину, а тому може вчинити аналогічні кримінальні правопорушення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні подане ним клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав та просив його задовольнити, оскільки на даний час все ще існують ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Представник потерпілого ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував, оскільки не згоден з наведеними прокурором у клопотанні ризиками.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити в клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як наведені в клопотанні прокурора ризики на сьогоднішній день є не актуальними, а прокурором не доведено продовження існування наведених ним ризиків. Зазначив, що виключно тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, недостатньо для ствердження про існування ризику втечі. Крім того, не доведено жодним доказом наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Стосовно ризику впливу на свідків, то згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами.

Також зазначив, що посилання на те, що особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативи. Вказаним твердженням прокурор фактично встановив вину підозрюваного до початку судового розгляду його справи. Не може продовження терміну утримання обвинуваченого під вартою бути застосовано і з тієї причини, що у справі, на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення волі. ОСОБА_6 не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, оскільки він раніше не судимий, а тому вказаний ризик не доведено стороною обвинувачення.

Просив відмовити прокурору в клопотанні про продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , так як стадія досудового слідства закінчена, а на стадії підготовчого судового засідання запобіжний захід відносно обвинуваченого обирається.

Крім того вказав, що якщо суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області прийде до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , то обраний запобіжний захід у вигляді особистої поруки адвоката ОСОБА_7 буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має соціальні зв`язки, є підприємцем, користується повагою серед колег та не має на меті жодним чином ухилятися від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або здійснювати злочинну діяльність.

Заслухавши учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Статтею 199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27.01.2025 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 квітня 2025 року включно. Ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17 травня 2025 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 17 травня 2025 року.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України перебуває на стадії підготовчого судового засідання та не допитані свідки та потерпілий.

При обранні більш м`якого запобіжного заходу в умовах воєнного стану є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків та на хід судового розгляду справи.

Таким чином, судом встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, залишити своє місце проживання, оскільки будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та розуміючи, що санкція інкримінованого йому правопорушення передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності, може без дозволу слідчого, прокурора, суду залишити місце свого проживання та переховуватися від суду; ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків та потерпілого, так як свідки кримінального правопорушення, потерпілий, члени його сім`ї відомі підозрюваному, а тому існує обґрунтований ризик втрати доказів у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_6 може схилити їх до зміни показів; ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, який може бути вираженим у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій та продовженні злочинної діяльності; ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 продемонстрував свою схильність до незаконного збагачення шляхом вчинення особливо тяжкого злочину, а тому може вчинити аналогічні кримінальні правопорушення.

За таких обставин, наведені прокурором ризики, передбачені в п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає доведеними, а тому враховуючи вищевказане та встановлені судом обставини при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також те, що судове провадження з об`єктивних причин не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , а в клопотанні захиснику ОСОБА_7 відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-177, 194, 196, 197, 199, 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 в здійсненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 липня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1