Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3048/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/579/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 вересня 2025 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 05.09.2025 року.

Визначено заставу в розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 гривень та покладено обов`язки у разі внесення застави, передбачені ч.5 ст.194 КПК України

Слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Вважає, що зазначена ухвала винесена незаконно, з порушенням матеріального права та підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 04.08.2025 року, тобто за 4 дні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою

Також посилається на те, що слідчий вказав, що з 04.08.2025 року у кримінальному провадженні виконуються вимоги статті 290 Кримінального процесуального кодексу України. А тому, заначений факт, на думку захисника, підтверджує, що стороною обвинувачення зібрані всі докази, проведені всі можливі слідчі дії, включаючи слідчий експеримент за участі ОСОБА_7 . Тобто змінилися обставини, на яких ґрунтувалося рішення суду у обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 має молодий вік, постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки.

На думку захисника, визначена судом застава в розмірі 90 840 гривень є очевидно несправедливою.

Вважає, що орган досудового розслідування грубо порушив вимоги процесуального закону, не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а суд застосував надмірно суворий запобіжний захід.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

15.05.2025 року відомості про вказане кримінальне правопорушення СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000342 за ч. 2 ст. 307 КК України.

15.05.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

16.05.2025 року відповідно до ст. 276-278 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.05.2025 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.07.2025 року включно із визначенням застави в розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що становить 151400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень.

09.07.2025 року було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000342 від 15.05.2025, за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до трьох місяців, тобто до 16.08.2025.

10.07.2025 ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду в Житомирській області відносно ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.08.2025 включно.

30.07.2025 слідчим СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування № 0000565 за ч. 3 ст. 307 КК України.

31.07.2025 кримінальне провадження №0000565 за ч. 3 ст. 307 КК України було приєднано до кримінального провадження №0000342 за ч. 2 ст. 307 КК України.

31.07.2025 підозрюваному ОСОБА_7 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 ч. 3 ст. 307 КК України.

Отже, наразі ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 ч. 3 ст. 307 КК України, останній з яких відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є особливим тяжким злочином, за який законом передбачено позбавлення волі на строк понад десять років з конфіскацією майна.

04.08.2025 у вказаному кримінальному провадженні в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 ч. 3 ст. 307 КК України, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними доказами.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_7 може бути причетним до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення від покарання у разі засудження його до позбавлення волі. Також наявний ризик незаконно впливати на свідків у разі обрання іншого запобіжного заходу, оскільки свідки в даному кримінальному провадженні судом не допитувалися, а з огляду на принцип безпосередності дослідження доказів судом, є ризик викривлення їх показань, та, як наслідок, недосягнення завдань кримінального провадження. Слідчим суддею врахований також ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних речовин, шляхом розповсюдження закладок, оскільки чисельна кількість виявлених органом досудового розслідування закладок свідчить про усвідомлений вибір особи на вчинення злочину, а відсутність постійного місця роботи та доходу може призвести до продовження протиправних дій з цими висновками погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що підозрюваний має молодий вік, постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, не є переконливим аргументом для можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до підозри.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчої судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави, слідчий суддя взяв до уваги обставини, установлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшов до висновку, що застава, у розмірі, визначеному ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб у разі її внесення здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірна для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, та таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч.4 ст.182 КПК України, згідно з якою розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 05 вересня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: