Провадження № 1-кп/947/168/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баштанків Кодимського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.06.2014 року Кодимським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

-01.08.2016 року Кодимським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 02.04.2021 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, ст. 70 КК України, показання у вигляді 8 років 7 місяців позбавлення волі; На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.12.2016 р. до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, покарання відбув;

- 01.06.2021 року Кодимським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 25.04.2023 року Суворовським районним судом міста Одеси за ст.ст. ч.3 ст.189, ч.2ст.146, ч.2 ст.289 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; вирок не набрав законної сили;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_5 під час перебування в статусі слідчо-заарештованого в ДУ «ОСІ», підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи ставати на шлях виправлення, тобто процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, що визначають порядок утримання та перебування ув`язненими в слідчих ізоляторах, правилам поведінки в зазначених установах, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості здобув повагу та авторитет серед заарештованих та засуджених, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

Маючи на меті здобуття лідерських позицій в середовищі засуджених та заарештованих, ОСОБА_5 став умисно порушувати режим утримання за що 96 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності за період перебування в ДУ «ОСІ».

Маючи здобутий серед засуджених та заарештованих осіб повагу та авторитет, перебуваючи у так званому статусі «бродяг», як особи, які ведуть «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, маючи прізвиська у злочинному середовищі «ОСОБА_5» ( ОСОБА_5 ) та «ОСОБА_25» (Особа 1), з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності, накопичення та отримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака», діючи спільно, ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), у невстановлений день, час та у невстановленому місці, вступили у попередню змову з Особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), та ще двома невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000296 від 04.05.2022 (далі двома невстановленими особами), з метою нанесення ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) тілесних ушкоджень, та вимагання повернення начебто існуючого боргового зобов`язання перед Особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) у розмірі 500 доларів США, після чого вищезазначені особи, діючи за вказівками ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебуваючи на вул. Героїв Крут в м. Одесі (більш точна адреса досудовим розслідування не встановлена) умисно нанесли ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) тілесні ушкодження, для демонстрації реальності своїх намірів та створення у останнього уявлення про невідворотність покарання в разі невиконання поставлених задач та про неможливість зникнення від них.

В цей же час, координуючи дії вищевказаної групи осіб, ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), 27.02.2021 о 23 годині 18 хвилин, в порушення встановленого режиму перебування під вартою, використовуючи мобільні телефони з абонентськими номерами НОМЕР_1 ( ОСОБА_5 ) та НОМЕР_2 (Особа 1 з використанням конференц-зв`язку, розпочали розмову з Особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) та ще двома невстановленими особами, які в свою чергу із застосуванням режиму гучного зв`язку використовували для розмови мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_3 та в цей час перебували на вул. Героїв Крут в м. Одесі (більш точна адреса досудовим розслідуванням не встановлена).

Надалі, під час телефонної розмови у режимі конференц-зв`язку між всіма вищевказаними особами, використовуючи свій статус та авторитет у кримінальному середовищі ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи умисно, з метою встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, шляхом висловлення погроз застосування фізичного насильства та словесного примусу, за пропозицією Особи 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), підбурили ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) до вчинення відкритого викрадення чужого майна, який до цього останній не мав наміру вчиняти, за участі Особи 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), розподіливши між ними ролі, а саме: ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) виконував роль безпосереднього виконавця, а Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) виконував роль пособника і спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою попередження виконавця про можливі небезпеку або появу сторонніх осіб чи правоохоронців, а також контролював дії виконавця і забезпечував неможливість зникнення ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) від вказаної групи осіб, після чого, ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), з метою продовження реалізації злочинного умислу, направленого на встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, а також продовження злочинної діяльності, з корисливих мотивів, надали вказівку Особі 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) забезпечити відшукання ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) інших об`єктів вчинення злочинів на території міста Одеси, а ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) надали вказівку продовжувати вчинення майнових кримінальних правопорушень для відпрацювання начебто існуючого боргу у розмірі 500 доларів США.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України.

Крім того, 27.02.2021, о 23 годині 20 хвилині, ОСОБА_5 перебуваючи під вартою в приміщенні ДУ «ОСІ» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 11, як слідчо-заарештовані, сумісно з Особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), в порушення встановленого режиму перебування під вартою, використовуючи мобільні телефони з абонентськими номерами НОМЕР_1 ( ОСОБА_5 ) та НОМЕР_2 (Особа 1), з використанням конференц-зв`язку, розпочали розмову з Особою 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) та ще двома невстановленими особами, які в свою чергу із застосуванням режиму гучного зв`язку використовували для розмови мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_3 та в цей час перебували на вул. Героїв Крут в м. Одесі (більш точна адреса не встановлена).

Надалі, в ході конференц-зв`язку між всіма вищевказаними особами, ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) використовуючи свій статус та авторитет у кримінальному середовищі, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, координуючи дії вищевказаних осіб, з корисливих мотивів, шляхом висловлення погроз та словесного примусу, за пропозицією Особи 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) підбурили ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) до вчинення відкритого викрадення чужого майна за участі Особи 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), розподіливши між ними ролі, а саме: ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) виконував роль безпосереднього виконавця, а Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) виконував роль пособника і спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою попередження виконавця про можливі небезпеку або появу сторонніх осіб чи правоохоронців, а також контролював дії виконавця і забезпечував неможливість зникнення ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) від вказаної групи осіб.

Так, 27.02.2021, приблизно о 23 годині 32 хвилині, ОСОБА_6 та

Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), перебуваючи на постійному телефонному конференц-зв`язку зі ОСОБА_5 та Особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), діючи за їх вказівками та підкорившись їх авторитету, як особам, які мають злочинний вплив, перебуваючи на вулиці Героїв Крут в м. Одесі, побачили ОСОБА_7 , майно якого за вказівкою ОСОБА_5 та Особи 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), визначили об`єктом свого злочинного посягання.

Цього ж дня, тобто 27.02.2021, приблизно о 23 годині 55 хвилині, після узгодження способу, місця та часу вчинення кримінального правопорушення зі ОСОБА_5 та Особою 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), за їх вказівкою, реалізуючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, перебуваючи на вулиці Героїв Крут в м. Одесі, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 прослідував за ОСОБА_7 та між будинками за №№46 та 42 по вулиці Героїв Крут в м. Одесі , підійшов до ОСОБА_7 і застосувавши до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні удару рукою в область потилиці ОСОБА_7 , від якого останній втратив рівновагу та впав на землю випустивши свій мобільний телефон, відкрито викрав майно потерпілого, а саме: мобільний телефон марки «Iphone X», imei: НОМЕР_4 , вартістю 11 тисяч 116 гривень 66 копійок, який лежав на поверхні землі поруч з потерпілим.

У той же час, Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) відповідно до відведеної йому ролі, спостерігав за навколишньою обстановкою та діями ОСОБА_6 та у телефонній розмові у режимі конференц-зв`язку передавав обставини подій ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження).

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_6 (який засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року) та Особа 2 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) з місця вчинення злочину зникли, після чого, діючи за вказівкою ОСОБА_5 та Особа 1 (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), за для отримання грошових коштів передали викрадене майно ОСОБА_8 .

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - підбурення до відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України, не визнав, пояснив, що він не вчиняв злочинів, які йому інкримінуються за обставинами викладеними в обвинувальному акті, та відмовився від надання показів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 відмовився від надання пояснень, згідно статті 63 Конституції України.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України свідчать також інші докази, надані стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженні судом під час судового розгляду справи в порядку ст. 94 КПК України. Такими доказами є:

- витяг із ЄРДР за № 0000128 від 15.01.2021 року;

- рапорт оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується під вартою в ДУ «ОСІ» користується телефоном з мобільними номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_5 .

- витяг із ЄРДР за № 0000074 від 20.01.2022 року;

- витяг із ЄРДР за № 0000090 від 25.01.2022 року;

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 26.01.2022 року, з якої вбачається, що матеріали кримінального провадження № 0000128 від 15.01.2021 року та № 0000090 від 25.01.2022 року об`єднані в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за № 0000128 від 15.01.2021 року;

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 26.01.2022 року, з якої вбачається, що матеріали кримінального провадження № 0000128 від 15.01.2021 року та № 0000074 від 20.01.2022 року об`єднані в одне провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за № 0000128 від 15.01.2021 року;

- схема телефонних дзвінків, між ОСОБА_5 ОСОБА_10 та іншими особами;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.01.2022 року, з якого вбачається, що затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України;

В судовому засіданні, яке відбувалося 24.04.2023 року, в присутності учасників кримінального провадження переглянуто відеозапис проведення затримання ОСОБА_5 , в ході якого у нього вилучений мобільний телефон марки «Xiomi» з сім карткою;

-протокол огляду предмету від 01.02.2022 року;

-постанова про визнання речових доказів від 31.01.2022 року, з якої вбачається, що визнати речовими доказами у кримінальному проваджені N? 0000128 від 15.01.2021 наступні докази: мобільний телефон марки «Хіомі» (екран якого умисно розбив ОСОБА_5 під час затримання) білого кольору з сім-карткою

-«Водафон» з серійним номером НОМЕР_6 ; чохол чорного кольору від мобільного телефону; банківську картку банку «Ощадбанк» N? НОМЕР_7 ; пустий шкіряний гаманець чорного кольору; розкладний ніж чорно-сірого кольору;

-постанова про визнання речових доказів від 17.05.2022 року;

-аналітична довідка УОТЗ ГУНІ в Одеській області про проведення опрацювання та аналіз інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, встановлено місцезнаходження абонентських номерів абоненти НОМЕР_3 та НОМЕР_8 та НОМЕР_2 . В ході аналізу було виділено два райони: колонія N? 14, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 1 та місце скоєння злочину - м. Одеса, вул. Героїв Круг, та встановлено абонентські номери, які, перебуваючи за вищезазначеними адресами, виходили між собою на зв`язок в період з 25.02.2021 по 10.03.2021. Так, 27,02.2021 в період часу з 22:47 год. по 23:15 год. абоненти НОМЕР_3 та НОМЕР_9 перебували в місці скоєння злочину та з`єднувалися з абонентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які перебували в зоні дії БС: вул. Краснова, 2.

- протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.05.2021 року;

- ухвала Одеського апеляційного суду від 21.01.2021 року про надання дозволу в межах кримінального провадження № 0000128, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується терміналом мобільного зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_5 .

- висновок експерта № 21-7071 від 28.12.2021 року, з якого вбачається, що психологічна характеристика взаємодії учасників комунікації, яка зафіксована у аудіофайлах «23-18-34», «00-34-01», «13-55-20», «20-12-12», що містяться на наданому на дослідження носії інформації (диску для лазерних систем зчитування) є такою: ОСОБА_10 та ОСОБА_5 здійснюють психологічний вплив (тиск) на ОСОБА_6 з використанням вербальної агресії, спонукань та погроз, надають розпорядження третім особам на спричинення ОСОБА_6 фізичних ушкоджень. ОСОБА_10 переконує ОСОБА_6 у необхідності здійснення певних дій, пов`язаних з викраденням мобільного телефону, поверненням грошей. У висловлюваннях ОСОБА_10 до ОСОБА_6 містяться звернення до мотиваційної та ментальної сфери останнього. У висловлюваннях ОСОБА_5 та ОСОБА_10 містяться звернення до емоційної сфери ОСОБА_6 . Психологічна характеристика взаємодії учасників комунікації, яка зафіксована у аудіофайлі «15-12-19», що міститься на наданому на дослідження носії інформації (диску для лазерних систем зчитування), є такою: ОСОБА_5 спілкується з ОСОБА_6 на побутові теми у дружньому тоні; у висловлюваннях ОСОБА_5 є ознаки турботливого ставлення до ОСОБА_6 . 2. Рольові статуси ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 під час їх взаємодії, що зафіксована у аудіо файлах «23-18-34», «00-34-01», «13-55-20», «20-12-12», що містяться на наданому на дослідження носії інформації (диску для лазерних систем зчитування), є такими: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 домінують, надають вказівки, погрожують, наказують, звинувачують, тиснуть на ОСОБА_6 . Їх ролові позиції можливо визначити як «керівники», «контролери». В окремих частинах взаємодії ОСОБА_5 виступає в якості «спостерігача». Рольовий статус ОСОБА_6 «підвладний», «виконавець». 3. Мовленнєва діяльність ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , яка зафіксована у аудіо файлах «23-18-34», «00-34-01», «13-55-20», «20-12-12», що містяться на наданому на дослідження носії інформації (диску для лазерних систем зчитування), є направленою на спонукання та примушування ОСОБА_11 до певних дій, пов`язаних із заволодінням мобільним телефоном, відданням грошей. Мовленнєва діяльність ОСОБА_10 також є направленою на переконання ОСОБА_6 у необхідності здійснення певних дій, пов`язаних із заволодінням мобільним телефоном, наданням грошей. 4. У висловлюваннях ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які зафіксовані в аудіофайлах «23-18-34», «00-34-01», «13-55-20», «20-12-12», що містяться на наданому на дослідження носії інформації (диску для лазерних систем зчитування), маються ознаки психологічного тиску на ОСОБА_6

- висновок експерта № 21-6092 від 13.12.2021 року, з якого вбачається, що у текстах представлених стенограм аудіорозмов між особами, позначеними літерами А, Б, В, С, наявні висловлювання у формі спонукань і погроз, зокрема:

- наявні спонукання до насильницьких дій щодо третіх осіб у висловлюваннях: «пускай ебанут его чуть-чуть», «только не так сильно ебало разбейте», «по лицу не бейте», «дайте пару пиздюлин пускай придёт в себя», «только не так как тогда в лесу, а нормально приложи»;

- наявні погрози у висловлюваннях «послушай ты меня наебывал, то тебя еще раз ебанут, я тебе сразу говорю», «я тебе еще раз говорю, он пока не с тобой, если до утра не сделаете, то вас всех выебут до утра, мне похуй», «А- та какое твое слово, Вася, тебя никто не отпустит, Вася, один хуй, так что я тебе говорю, тебя никто сейчас не отпустит, чтоб потом тебя искать нахуй, ты что ебанулся!!»; «Что его надо искать, тебя только за это еще раз ебнут, сейчас дай Самиру трубку и еще раз пизды получишь, что ты наебал, дай трубку!!!» ; «ну если же нет я сейчас по городу даю маяк и при маяк по городу, чтоб при встрече, поступать уже конкретно, сажать тебя на нож»; «тебя вот так вот встретили, дали пару раз по ребрам, и обращаются с тобой»; «они тебя ебанут сказали и Мороз и все, только ты меня наебуешь, я тебе больше... Я тебя сам найду поверь, ты долго прятаться не будешь»..

2. У тексті представлених стенограм аудіо розмов між особами, позначеними літерами А, Б, В, С наявні висловлювання, виражені у формі закликів до певних дій, а саме:

- заклики, виражені як експліцитні спонукання, спричинити насильницькі дії (заподіяти шкоду через удари, побої, биття) третім особи у висловлюваннях: А- пускай ебанут его чуть-чуть; А- только не так сильно ебало разбейте; Б- по лицу не бейте; А-дайте пару пиздюлин пускай придёт в себя; Б- только не так как тогда в лесу, а нормально приложи,

- заклик, виражений у формі спонукання у висловлюванні «Конкретно тебе надо 500 долларов, сейчас сделаешь этого штемпа, делаешь этого штемпа, сколько там обналичится пацаны вот столько сумма и уберется, этого штемпа сделаешь и он войдет во всю сумму, значит с тобой вопрос закрыт». За змістом заклик передбачає спонукання до вчинення особою 5 певних дій, але яких саме, семантико-текстуальний аналіз не дозволяє визначити через контекстуальну неповноту висловлювання.

- висновок експерта № СЕ-19/105-21/8815-ВЗ від 03.12.2021 року з якого вбачається, що в фонограмах файлів з назвами 15-12-19, 23-18-34, 00-34-01, 11-51-01, 13-24-54, 10-15-57, 13-55-20, 20-12-12 голос та мовлення належить ОСОБА_5 .

Згідно протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.05.2021 року ОСОБА_5 зазначено під літерами, а саме:

1. Фонограма файлу з назвою 15-12-19 - «А»;

2. Фонограма файлу з назвою 23-18-34 - «А»;

3. Фонограма файлу з назвою 00-34-01 - «Г»;

4. Фонограма файлу з назвою 11-51-01 - «А»;

5. Фонограма файлу з назвою 13-24-54 - «А»;

6. Фонограма файлу з назвою 10-15-57 - «А»;

7. Фонограма файлу з назвою 13-55-20 - «А»;

8. Фонограма файлу з назвою 20-12-12 - «А».

- висновок експерта № 22-967 від 02.05.2022 року ;

Прокурор, який підтримує обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні в судовому засіданні відмовився від допиту свідка ОСОБА_12 , інші учасники кримінального провадження погодились з прокурором.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межа висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: рапорт ст. оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ ОСОБА_13 , з якого вбачається, що 15.01.2021 року надійшла заява, що невстановлені особи вимагають грошові кошти, шляхом погроз життю, здоров`ю, фізичним насильством, супроводжується нанесенням тілесних ушкоджень, у розмірі 1 000 доларів США, за неіснуючий борг, відеозапис на якому ОСОБА_14 пояснює події, які відбувалися 11.01.2021 року; висновок експерта № СЕ -19/116-22/2524-ХЗ від 22.02.2022 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 17.11.2021 року, опис речей і документів,які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 17.11.2021 року, копія протоколу обшуку за адресою АДРЕСА_3 . Зазначені документи не стосуються висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на досліджені судом докази, вказав на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України. Звернув увагу у своїй промові на ряд досліджених доказів. Прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і спів розмірності з вчиненим. Обгрунтування позиції обвинувачення, викладені в письмовому вигляді, долучені до матеріалів справи.

Захисник ОСОБА_15 просила суд, виправдати обвинуваченого ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч.1 ст. 255-1 КК України та за ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186 КК України за недоведеністю вини. На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_5 сприяв, спонукав, координував чи в іншій спосіб впливав на злочинну діяльність, а саме на діяльність, яка пов`язана з вчиненням злочинів, тобто є кримінально карною. Обґрунтування позиції захисту викладені в письмовому вигляді, долучені до матеріалів справи.

Суд, вважає непереконливими доводи адвоката ОСОБА_4 про відсутність у матеріалах провадження доказів належності ОСОБА_5 телефонних номерів з яких здійснювалися дзвінки, що спростовується протоколом затримання ОСОБА_5 в приміщенні ДУ «ОСІ», в ході якого вилучено мобільний телефон «Хіаоmi», та сім - картки операторів мобільного зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , та НОМЕР_2 .

Також, посилання захисника ОСОБА_4 щодо не встановлення геолокацій телефонів під час вчинення кримінального правопорушення є безпідставним, у зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження містить протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.05.2021 року, тааналітичну довідку УОТЗ ГУНІ в Одеській області про проведення опрацювання та аналіз інформації, отриманої від операторів телекомунікацій, згідно яких встановлено місцезнаходження абонентських номерів абоненти НОМЕР_3 та НОМЕР_9 , НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . В ході аналізу було виділено два райони: колонія N? 14, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 1 та місце скоєння злочину - м. Одеса, вул. Героїв Круг, та встановлено абонентські номери, які, перебуваючи за вищезазначеними адресами, виходили між собою на зв`язок в період з 25.02.2021 по 10.03.2021. Так, 27,02.2021 в період часу з 22:47 год. по 23:15 год. абоненти НОМЕР_3 та НОМЕР_9 перебували в місці скоєння злочину та з`єднувалися з абонентами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які перебували в зоні дії БС: вул. Краснова, 2. До матеріалів додано картографічне зображення місця перебування абонентів.

Згідно постанови про створення групи слідчих від 28.12.2021 року, та постанови про створення групи слідчих від 05.01.2022 року, до складу слідчої групи у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000128 від 15.01.2021 року, було залучено слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СГУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 , тому є хибним твердження захисника ОСОБА_4 щодо відсутності повноваження надання доручень по справі слідчим ОСОБА_16 .

Також є хибним твердження сторони захисту про безпідставне покладення в основу вироку доказів, отриманих за результатами проведення НСРД, через те, що в протоколах про їх проведення не зазначено ідентифікуючих ознак аудіо-, відеозаписувальних технічних засобів, їхніх характеристик, носіїв інформації, умов і порядку їх використання. На підставі ч. 1 ст. 246 КПК України відомості про факт і методи проведення НСРД не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Вичерпний перелік відомостей (на час судового розгляду), що є державною таємницею, визначено Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженим наказом Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440, за змістом пунктів 4.5.1, 4.5.6 якого до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки устаткування, апаратури, приладів, пристроїв, програмного забезпечення, препаратів та інших виробів, призначених (спеціально розроблених, виготовлених, запрограмованих або пристосованих) для негласного отримання інформації, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, володіння якими дає змогу зацікавленій стороні впливати на її результати, що створює загрозу національним інтересам і безпеці.

Суд звертає увагу на те, що право на обмеження розкриття в кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК України, обумовлено належністю їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні методи розслідування злочинів. Отже, не суперечить положенням КПК не зазначення відомостей щодо назви спеціальної техніки та порядку її застосування в ході проведення НСРД стосовно ОСОБА_5 з огляду на те, що такі відомості призначено для негласного отримання інформації, є державною таємницею і стосуються не тільки цього кримінального провадження, їх розголошення без належних та обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам і безпеці, поняття та ознаки яких визначено в Законі України «Про національну безпеку України».

Викладені обгрунтування, узгоджуються з позицією колегії суддів Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду, зазначеної у постанові від 10.04.2025 року у справі справа № 712/6011/21.

Також, твердження захисника ОСОБА_4 щодо надання на експертне дослідження при проведенні фоноскопічних експертиз, зразків голосу на носіях невідомого походження є безпідставним, спростовується протоколами результатів НСРД, ухвала Одеського апеляційного суду від 21.01.2021 року про надання дозволу в межах кримінального провадження № 0000128, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 вини, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255-1 КК України та за ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186 КК України, розцінюється судом як спосіб його захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні злочини.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 255-1 КК України та за ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186 КК України не визнав, суд доходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255-1 КК України та за ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186 КК України, повністю доведена встановленими судом фактичними обставини та дослідженими судом доказами, які визнані належними та допустимими.

Вирішуючи питання щодо наявності у діях ОСОБА_5 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень та доведеності їх вчинення, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 255-1 КК України передбачена відповідальність за умисне встановлення, поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України.

Згідно з визначенням, наведеним у примітці 1 до ст. 255 КК України, під злочинним впливом слід розуміти будь-які дії особи, яка завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям сприяє, спонукає, координує або здійснює інший вплив на злочинну діяльність, організовує або безпосередньо здійснює розподіл коштів, майна чи інших активів (доходів від них), спрямованих на забезпечення такої діяльності.

Виходячи із законодавчого визначення, злочинний вплив характеризується двома ознаками: 1) це - дії особи, що полягають у сприянні, спонуканні, координації або здійсненні іншого впливу на злочинну діяльність, організації або безпосередньому здійсненні розподілу коштів, майна чи інших активів (доходів від них), спрямованих на забезпечення такої діяльності (зміст); 2) ці дії особа здійснює завдяки своєму авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям (суб`єкт).

Встановлення впливу - формування ієрархічної структури, у якій винний набуває влади над потерпілим (підлеглим, особою нижчого рангу), в результаті він може нав`язувати свою волю всім, хто від нього залежить, роблячи це безпосередньо чи через посередників.

Поширення впливу - залучення нових «підлеглих» до вже існуючої ієрархічної структури кримінальної громади. Для цього можуть застосовуватися методи психологічного впливу, залякування, колективне цькування, загрози, насильство.

Злочинна влада може виявлятися у таких діях, як: спонуканні, примусі до виконання доручень ватажка; нав`язуванні злодійських правил (понять) та призначення покарань за їх порушення; організації зустрічей (сходок), реалізації судових функцій, вирішення конфліктів; зборі та розподілі грошових, майнових та інших внесків.

Дійсно законодавець не конкретизує дії винного, зазначивши, що дії можуть бути будь які, при цьому, наголошує на веденні активної діяльності, тобто винна особа проявляє активну діяльність, в результаті чого може впливати на процеси, «завдяки авторитету».

Злочинна діяльність це прояв і відбиток соціальної сутності злочинів і злочинності як соціального елементу життєдіяльності суспільства, а отже злочинна діяльність - це спосіб існування певної частини суспільства, процедура її життєзабезпечення, а не тільки конкретні акти з досягнення (окремих) злочинних цілей.

Використання авторитету суб`єкта злочинного впливу означає вчинення відповідних дій за допомогою його впливу, поважності серед певної категорії осіб, довіри до себе.

Крім авторитету, суб`єкт злочинного впливу, з огляду на законодавчу вказівку, може використовувати інші особисті якості чи можливості. Особисті якості суб`єкта злочинного впливу - це його характерні ознаки, властивості. Фактично це риси його характеру, які можуть бути як позитивними, так і негативними. До них можна віднести організованість, лідерство, ініціативність, комунікабельність, силу волі, вміння завойовувати повагу людей, вміння переконувати, грубість, брехливість, мстивість, жорстокість тощо. Використання можливостей суб`єкта злочинного впливу передбачає використання його внутрішніх сил, ресурсів, сприятливих для цього умов і обставин (наприклад, використання наявних зв`язків у злочинному середовищі, корупційних зв`язків з окремими представниками правоохоронних органів, наявність фінансових можливостей, знарядь і засобів вчинення кримінальних правопорушень).

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 255-1 КК України характеризується прямим умислом, коли винний усвідомлює протиправний характер своїх дій та бажає настання негативних наслідків для держави, суспільства, окремих юридичних та/або фізичних осіб.

Згідно висновку судової психологічної експертизи № 21-7071 від 28.12.2021 року об`єктом дослідження якої були оптичні диски із результатами НСРД, оптичні диски, картки пам`яті із аудіо записами розмов обвинуваченого ОСОБА_5 з іншими особами, вбачається, що за результатами психологічного дослідження висловлювання обвинуваченого ОСОБА_5 та інших осіб, у мовленні ОСОБА_5 , зафіксованому в розмовах містяться висловлювання, виражені у формі вказівок, вимог та розпоряджень, адресованих іншим учасникам спілкування, вчиняти певні дії, які підтверджують його статус як особи, яка здійснює вплив на інших осіб, які є представниками злочинного світу і задіяні у процесах, які він координує, або на які впливає.

Відповідно до даних висновку експерта № 21-6092 від 13.12.2021 за результатами проведення судової - лінгвістичної семантико - текстуальної експертизи, зі змісту висловлювань, як самого обвинуваченого ОСОБА_5 , так і інших учасників розмов, зафіксованих в аудіо файлах із результатами НСРД, випливає, що ОСОБА_5 користується певним статусом у злочинному середовищі, здійснює у ньому злочинний вплив (тобто сприяє, спонукає, координує певну діяльність, організовує, його висловлювання мають характер керівника, контролера.

Відповідно до даних, отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій, зокрема стенограм розмов зафіксованих в ході ОТЗ аудіо-відео контролю, зміст цих розмов доводить,що ОСОБА_17 отчитівется перед ОСОБА_5 за свої дії, ОСОБА_18 йому звітує, що в місті Балті він пограбував будинок священнослужителя, викрав 3 кг золота, пояснює подальші його дії. Також ОСОБА_5 координує дії співрозмовників, щодо нанесення фізичних пошкоджень ОСОБА_19 , якщо той не буде виконувати їх розпорядження. В своїх розмовах він гарантує належне ставлення ОСОБА_19 , якщо той попаде за грати, тобто він має авторитет серед засуджених, які утримуються в тюрмі. Також, ОСОБА_5 в розмові зазначає, що ОСОБА_18 повинен, ще п`ятьох «отработать» окрім того, якого раніше визначив ОСОБА_20 , як об`єкта якого ОСОБА_21 повинен пограбувати, викрасти мобільний телефон. Крім того, ОСОБА_5 надає розпорядження, щодо необхідно зняти грошові кошти у розмірі 10 000 грн. з банківського рахунку ОСОБА_22 , та розпорядження іншим особам, щодо утримання ОСОБА_22 на ніч в приміщенні, щоб той не куди не дівся, і відпрацював борг шляхом вчинення злочинів.

ОСОБА_5 здійснюють психологічний вплив (тиск) на ОСОБА_6 з використанням вербальної агресії, спонукань та погроз, надає розпорядження третім особам на спричинення ОСОБА_6 фізичних ушкоджень. ОСОБА_5 перебуваючи в ОСІ безпосередньою за допомогою мобільного зв`язку в режимі конференц зв`язку, координував дії ОСОБА_23 щодо вчинення відкритого викрадення мобільного телефону.

Факт вчинення ОСОБА_6 , тобто особою на яку здійснювався ОСОБА_5 психологічний вплив у виді спонукання, схилення до злочинних дій, підтверджується копією вироку Малиновського районного суду міста Одеси від 28.10.2021 року, за змістом якого ОСОБА_6 визнано винним за вчинення відкритого викрадення мобільного телефону.

Сукупність вищенаведених доказів свідчить про те, що, ОСОБА_5 , завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям сприяв, спонукав, координував та здійснював умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, та підбурював ОСОБА_24 до вчинення відкритого викрадення чужого майна, мобільного телефону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати наступним чином:

-за ч. 1 ст. 255-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 КК України;

-за ч. 4 ст. 27, ч.2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - підбурення до відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , яка на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має постійне місце проживання, не працює, стабільного джерела доходу не має, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, знов вчинив злочини, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став, враховуючи відсутність обставин які пом`якшують покарання, наявність обставин які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 ,його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі з конфіскацією особистого майна, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, судом не встановлено правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням приписів статті 69 КК України, оскільки обставин що пом`якшують покарання відповідно до статті 66 цього Кодексу, судом не встановлено.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, судом встановлено, що вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 25.04.2023 року, ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. ч.3 ст.189, ч.2ст.146, ч.2 ст.289 КК України, ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Зазначений вирок не набрав законної сили, був оскаржений, справа перебуває в апеляційній інстанції.

Так у ст. 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч.5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

За вимогами ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до приписів ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Тобто до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою собою, а відтак у особи не має призначеного покарання і відповідно не має невідбутого покарання.

Таким чином, враховуючі, що на момент ухвалення стосовно ОСОБА_5 вироку від 10.07.2025 року Київським районним судом міста Одеси у суду не було відомостей про те, що вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 25.04.2023 року набрав законної сили, прокурор не надав суду будь-яких доказів на підтвердження цього факту, тому, суд при призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання, не враховує покарання призначене ОСОБА_5 вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 25.04.2023 року, у зв`язку з тим, що зазначений вирок не набув законної сили, а тому він не може бути врахований при призначенні ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі стягнути зі ОСОБА_5 .

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 255-1 КК України,призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.27, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 255-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією особистого майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією особистого майна.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000128 від 15.01.2021 року, а саме: з 28.01.2022 року.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 28.01.2022 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальна) експертизи від 13.12.2021, у розмірі 6 864 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи звукозапису від 03.12.2021, у розмірі 5 814 гривень 68 копійок;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової психологічна експертизи від 28.12.2021, у розмірі 13 728 гривень 80 копійок;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи комп`ютерної техніки і програмних продуктів від 02.05.2022, у розмірі 3 020 гривень 32 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судової експертизи звукозапису від 15.02.2022, у розмірі 1 368 гривень 16 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1