Справа № 473/2520/25
Номер провадження 1-кп/473/275/2025
У Х В А Л А

іменем України

"15" вересня 2025 р. м.Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000165 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор підтримала подане до суду клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 з огляду на наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України (а саме можливе переховування обвинуваченого від суду).

Обвинувачений та захисник просили змінити ОСОБА_4 тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого. Так адвокат вказав, що слідство було проведено із обвинувальним ухилом, натомість як потерпілий отримав тілесні ушкодження, в тому числі і внаслідок дій поліцейських при затриманні учасників події. Захисник вказав, що обвинувачений немає наміру переховуватися від суду. Також адвокат зазначив, що обвинувачений має хронічні захворювання та у разі застосування до ОСОБА_4 домашнього арешту допомогу обвинуваченому та його утримання забезпечить сестра обвинуваченого.

Вирішуючи клопотання учасників процесу, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився.

В ухвалі суду від 16 липня 2025 року було встановлено факт доведення того, що обвинувачений може ухилитися від суду, який на момент розгляду чергового клопотання га думку суду не зменшився.

Так ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України та у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи за ч.2 ст.121 КК України, за вчинення якого санкцією ч.2 ст.121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

При цьому, оскільки ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями), зокрема і суворістю передбаченого покарання, на думку суду в цій справі відсутні підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на більш м`який.

Виходячи з сукупного аналізу обставин справи та даних про особу обвинуваченого, який хоч і є не судимим, проте на момент розгляду клопотання ОСОБА_4 немає родини, міцних соціальних звязків, постійного місця роботи та офіційний джерел для забезпечення власного утримання та проживання (так документального цього захистом не підтверджено), тому більш м`які заходи, на думку суду, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та не зможуть запобігти ризику переховування від суду.

Завершити розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ч.2 ст.263, ч.2 ст.121 КК України до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не можливо з причин, що від суду не залежать (оскільки не допитано всіх свідків, самого обвинуваченого та не досліджено всі письмові докази).

Щодо позиції захисту про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, то суд вважає, що на цьому етапі судового провадження відсутні вагомі підстави для задоволення такого клопотання.

Так незгода захисника із діями органів досудового слідства чи з версією подій, що викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті, не є підставою для зміни запобіжного заходу.

Окрім того всі версії події, висловлені сторонами процесу, в тому числі і про причини виникнення ушкоджень у потерпілого, можуть бути оцінені судом на підставі досліджених доказів згідно із вимогами ст.ст.94 та 337 КПК України.

Окрім того скарг на дії поліції захистом окремо не подано, доказів на підтвердження того, що обвинувачений та потерпілий отримали тілесні ушкодження внаслідок дій поліцейських суду поки що не надано.

Керуючись ст.ст.177, 178, 194, 199, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а саме до 13 листопада 2025 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» на електронну адресу .

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1