Єдиний унікальний номер 389/1794/17
провадження №1-кп/389/179/17
УХВАЛА

02 вересня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001250 від 26.06.2017 , стосовно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Аб`ячево Прилужського району Республіки Комі російської РФСР, громадянина України, не одруженого, утриманці відсутні, не працює, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19.11.1980 Ленінським районним судом м.Кіровограда, за ч.2 ст.215-3, ч.2 ст.140 КК УССР, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

11.02.1985 Знам`янським районним судом Кіровоградської області, за ч.2 ст.215-3, ч.2 ст.140 КК УССР, до 4 років позбавлення волі;

19.09.1995 Ленінським районним судом м.Кіровограда, за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України, до 5 років позбавлення волі;

22.06.2017 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ч.1 ст.185 КК України, до штрафу у розмірі 850,00 грн,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001250 від 26.06.2017, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не застосовано.

Ухвалою суду від 04.09.2023, у зв`язку з ухиленням ОСОБА_4 від суду, оголошено розшук останнього, провадження у справі зупинено, заведено ОРС "Розшук" №296/111-1 від 13.09.2023 та розпочато розшукові заходи.

20.03.2025 до суду подано клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та дозвіл на затримання останнього з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 07.04.2025 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За повідомлення ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області від 02.09.2025, на виконання ухвали суду від 07.04.2025, ОСОБА_4 затримано о 15:09 годині 01.09.2025.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за заступних обставин.

В середині липня 2016 року у денний час доби (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, а саме на крадіжку, належного ОСОБА_5 , алюмінієвого бідону із приміщення житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_4 , через частково відсутній паркан, пройшов на територію домоволодіння, розташованого за вказаною адресою. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 , вільним шляхом, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав, належний ОСОБА_5 , алюмінієвий бідон, вартістю 400,00 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 400,00 грн.

Крім того, в середині липня 2016 року у денний час доби (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, а саме на крадіжку, належного ОСОБА_5 , алюмінієвого бідону із приміщення житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_4 , через частково відсутній паркан, пройшов на територію домоволодіння, розташованого за вказаною адресою. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 , вільним шляхом, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_5 , алюмінієвий бідон вартістю 400,00 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 400,00 грн.

Також, в середині липня 2016 року у денний час доби (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, а саме на крадіжку, належного ОСОБА_5 , алюмінієвого бідону із приміщення житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_4 , через частково відсутній паркан, пройшов на територію домоволодіння, розташованого за вказаною адресою. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 , вільним шляхом, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення житлового будинку, звідки таємно, повторно, викрав, належний ОСОБА_5 , алюмінієвий бідон вартістю 400,00 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 400,00 грн.

В середині квітня 2017 року у денний час доби (точної дати та часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, а саме на крадіжку, належної ОСОБА_5 , крупорушки кустарного виробництва із приміщення сараю, розташованого на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 . Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_4 , через частково відсутній паркан, пройшов на територію домоволодіння, розташованого за вказаною адресою. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 , вільним шляхом, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення сараю розташованого на території вказаного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав, належну ОСОБА_5 , крупорушку кустарного виробництва, вартістю 300,00 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 300,00 грн.

26 червня 2017 року в денний час доби (точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, а саме на крадіжку, належних ОСОБА_6 , грошових коштів в сумі 10 000 російських рублів. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, зі столу, розташованого у спальній кімнаті вказаного домоволодіння, таємно, повторно, викрав, належні ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 10 000 російських рублів, що в перерахунку за курсом НБУ, станом на 26 червня 2017 року, становить 4363,5 грн.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4363,5 грн.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до суду не з`явились, надали письмові заяви з проханням розглядати кримінальне провадження за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 , вказав, що розуміє роз`яснені судом наслідки закриття справи та звільнення від кримінальної відповідальності з вказаних підстав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності по епізоду від 26.06.2017 сума 4363,50 грн з ч.2 ст.185 КК України. Також, після роз`яснення судом наслідків закриття кримінального провадження на підставі, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, просив закрити дане кримінального провадження за трьома епізодами середина липня 2016 року, кожен сума 400,00 грн та епізод квітень 2017 року сума 300,00 грн, оскільки до ст.51 КУпАП внесено зміни в частині розміру вартості викраденого і вартість викраденого не є кримінально караною.

Прокурор проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, (епізод від 26.06.2017) на підставі ст.49 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності, не заперечувала, також не заперечувала проти закриття даного кримінального провадження. на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, в частині епізодів липень 2016 року ( кожен сума 400,00 грн) та квітень 2017 року (сума 300,00 грн), у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність таких діянь

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених клопотань, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (епізод 26.06.2017 потерпілий ОСОБА_6 , вартість викраденого 4353,50 грн).

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

В силу вимог ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109 - 1142, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437 - 439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Відповідно до статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Також слід зауважити, що передбачений ст.49 КК інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, і, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч. 2 ст.284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

За викладеного, беручи до уваги вимоги ст.5 КК України, враховуючи, що строки давності передбачені ч.1 ст.49 КК України, з урахуванням ч.3 ст.49 КК України, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (епізод 26.06.2017), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , закінчились 26.06.2022, з урахуванням дати останнього з кримінальних правопорушень у вчинення яких він обвинувачується та дати зупинення кримінального провадження - 04.09.2023, при цьому ОСОБА_4 клопоче про застосування строків давності та закриття кримінального провадження щодо нього за ч.2 ст.185 КК України (епізод 26.06.2017), суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України (епізод 26.06.2017) закрити, звільнити останнього від кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло (три епізоди середина липня 2016 року, тричі суми по 400,00 грн потерпілий ОСОБА_5 ) та інше приміщення (епізод квітень 2017 року сума 300,00 грн потерпілий ОСОБА_5 ).

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частина перша ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною другою ст.51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року. Водночас підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.3 КК України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 (справа №0306/7567/12) за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Викладене також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Згідно з абз.4 ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 або п.1-2 ч.2 цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

В силу вимог ст.479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. За відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1378,00 грн, відповідно соціальна пільга у 2016 році складає 689,00 грн (50% від 1378,00 грн).

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 1600,00 грн, відповідно соціальна пільга у 2017 році складає 800,00 грн (50% від 1600,00 грн).

Враховуючи те, що вартість чужого майна, у таємному викраденні якого обвинувачується, ОСОБА_4 (три епізоди середина липня 2016 року, тричі суми по 400,00 грн та епізод квітень 2017 року сума 300,00 грн), є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону №3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, на виконання вимог ч.3 ст.479-2 КПК України судом отримано згоду ОСОБА_4 на закриття даного кримінального провадження в частині вказаних епізодів, суд приходить до висновку про необхідність закриття даного кримінального провадження, щодо ОСОБА_4 , за ч.3 ст.185 КК України (епізоди середина липня 2016 року та квітень 2017 року), у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обрана. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню та речові докази відсутні. Цивільні позови не заявлені.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.12,49 КК України, ст.ст.283-288, 314-316, 337, 345-380 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001250 від 26.06.2017, стосовно ОСОБА_4 , за ч.2 ст.185 КК України (епізод 26.06.2017 сума 4363,50 грн) закрити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001250 від 26.06.2017, стосовно ОСОБА_4 , за ч.3 ст.185 КК України (три епізоди середина липня 2016 року, кожен на суму 400,00 грн, та епізод квітень 2017 року на суму 300,00 грн) закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали надіслати до ВП №1 (місто Знам`янка) КРУП ГУНП у Кіровоградській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 , кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001250 від 26.06.2017, стосовно якого, за ч.3 ст.185 КК України (три епізоди середина липня 2016 року, кожен на суму 400,00 грн, та епізод квітень 2017 року на суму 300,00 грн) закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, до адміністративної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 14:50 годині 02.09.2025.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1