УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000141 від 10.02.2025 року

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказана скарга.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчі Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141.

Кримінальне провадження зареєстровано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

19.02.2025 р. слідчий ГСУ СБУ у кримінальному провадженні провів обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку за вищевказаною адресою, виявлено та вилучено майно, а саме:

(1) Флеш-накопичувач Transcend ємністю 128 GB;

(2) Флеш-накопичувач Goodram ємністю 32 GB;

(3) Флеш-накопичувач Sandisk ємністю 64 GB;

(4) Електро-технічний пристрій Ledger;

(5) Флеш-накопичувач Ні-rali ємністю 64 GB;

(6) Картка картонна помаранчевого кольору у кількості 2 шт.

Крім того, слідчий з метою вилучення скопіював документи, що містились на ноутбуці ОСОБА_4 .

Вилучене та оглянуте майно належить ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 є адвокатом з 2018 року, що підтверджується свідоцтвом № 7262/10, виданим 07.12.2018 р. Радою адвокатів Київської області.

Скаржник зазначає, що майно було вилучено незаконно та підлягає негайному поверненню власнику.

Скаржник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Кримінальним процесуальним кодексом регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування із врахуванням правил судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України (ч. 1 ст. 306 цього Кодексу), для об`єктивного та повного, неупередженого вирішення заявлених вимог, що і є метою судового розгляду. Важливою умовою під час розгляду є участь особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні, на що прямо вказано у ч. 3 ст. 306 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Разом з тим, особа, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, будучи належним чином повідомленим про розгляд поданою ним скаргою, адвокат ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотання або заяви не надходили.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.

Дослідивши доводи скарги, вивчивши матеріали долучені до скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення скарги.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Києва від 24.02.2025 року у справі № 761/7738/25 у рамках кримінального провадження № 0000141 від 10.02.2025, було надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та являється його місцем проживання, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей, предметів та документів, а саме:

1)Флеш-накопичувач Goodram ємністю 32 Gb;

2)Флеш-накопичувач Transcend ємністю 128 Gb;

3)Флеш-накопичувач SanDick ємністю 64 Gb;

4)Флеш-накопичувач Hi-rali ємністю 64 Gb;

5)Електротехнічний пристрій Lеdger;

Дві картки помаранчового кольору з набором слів іноземною мовою.

Співставлення вилученого майна та резолютивної частини ухвали слідчого судді по справі № 761/7738/25, свідчить про те, що було вилучено виключно майно, дозвіл на вилучення якого було надано.

Так, частиною 7 ст. 236 КПК України визначено, що при обшуку слідчий має право вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 2 ст. 168 КПК України регламентовано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку.

Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасово вилученого майна. Так, таке майна повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; та у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, якою передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено та у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України - коли ухвала про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше 72 годин з дня надходження до суд у клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Наведене свідчить, що вилучене слідчим майно не має статусу тимчасово вилученого майна, тобто на режим його подальшого утримання не поширюються вимоги ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК, отже на слідчого, детектива або прокурора не покладався обов`язок протягом 48 годин ініціювати перед слідчим суддею вирішення долі зазначеного майна шляхом накладення арешту на нього.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 167, 168, 237, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження № 0000141від 10.02.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1