Дата документу 05.05.2025Справа № 554/5977/25
Провадження № 1-кс/554/6210/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СВ Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В.Тростянець, Полтавського району, Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, по матеріалам досудового розслідування № 0000535, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.04.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , яке мотивує наступним.

Приблизно в січні-червні 2016 року, у не встановленому місці (більш точний період часу та місце проведеним досудовим розслідування встановити не представилось можливим), проте не пізніше 03.06.2016 року, ОСОБА_4 отримав з його слів в подарунок від знайомого на ім`я ОСОБА_6 , тобто придбав, ручну осколкову гранату Ф-1, що складається з уніфікованого запалу ручної гранати модернізований УЗРГМ з маркуванням «-68 УЗГРМ 386» та корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на торцевій стороні, яке частково затерте «386 7/нерозбірливо Т», спорядженої всередині промисловим способом зарядом вибухової речовини - тротилом, вагою 55-60 грамів, які в поєднанні в єдину конструкцію відноситься до вибухового пристрою (боєприпасу).

Після цього, маючи умисел на незаконне придбання, носіння, зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, тобто в порушення положень ст. 178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992 року, «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, а також «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 переніс вищевказану ручну осколкову гранату Ф-1, в будинок за адресою: АДРЕСА_3 , в якому зберігав її до 19.04.2025.

В подальшому, 19.04.2025 року, у невстановлений час, ОСОБА_4 незважаючи на те, що як колишній військовий, який має досвід поводження із зброєю та боєприпасами розумів, що ручна осколкова гранату Ф-1 є боєприпасом, замість того щоб передати її відповідним органам влади, в порушення вказаних нормативно-правових актів, забрав її з попереднього місця зберігання, після чого переніс та до 20.04.2025 року здійснював її зберігання в будинку по АДРЕСА_4 , а після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України (епізод №2), того ж числа, переніс та зберігав за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_2 , де вона була вилучена у нього під час проведення санкціонованого обшуку працівниками Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Крім того, 20.04.2024 року, близько 19 год., ОСОБА_4 , в порушення Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно вчинив психічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , з якою він розлучений, але продовжує спільно проживати однією сім`єю, вести спільне господарство, виховувати спільних дітей, а також матері колишньої дружини ОСОБА_8 , тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством щодо осіб, з якими перебував у сімейних відносинах за наступних обставин:

20.04.2024 року, після вживання спиртних напоїв, ОСОБА_4 , перебував за місцем проживання ОСОБА_8 в будинку по АДРЕСА_4 , в якому в порушення встановлених нормативних актів, зберігав осколкову гранату Ф-1, що складається з уніфікованого запалу ручної гранати модернізованого УЗРГМ з маркуванням «-68 УЗГРМ 386» та корпусу ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на торцевій стороні, яке частково затерте «386 7/нерозбірливо Т», спорядженої всередині промисловим способом зарядом вибухової речовини - тротилом, вагою 55-60 грамів, які в поєднанні в єдину конструкцію відноситься до вибухового пристрою (боєприпасу).

Того ж числа, близько 19 год., після того як ОСОБА_7 побачила, що ОСОБА_4 має при собі вказану ручну осколкову гранату складену в єдину конструкцію, остання стала висловлювати вимоги її позбутись, нащо він відмовився. На цьому ґрунті між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 почалась сварка, що супроводжувалась з боку останнього фізичним насильством.

Захищаючи доньку, до сварки приєдналась ОСОБА_8 , до якої у ОСОБА_4 останнім часом склались особисті неприязні відносини та яка стала вимагати його залишити будинок.

У відповідь, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, витягнув з кишені одягу зазначену ручну осколкову гранату Ф-1, з якої попередньо видалив уніфікований запал та з метою залякування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та створення у них почуття побоювання за свою безпеку та безпеку третіх осіб, спричинення емоційної невпевненості, кинув корпус цієї гранати на підлогу кухні в якій вони знаходились разом з ОСОБА_9 , тим самим у вказаній формі продемонстрував та висловив погрозу протиправно позбавити їх життя.

Сприймаючи кинутий корпус ручної осколкової гранати як боєприпас, що реально може вибухнути, з метою рятування життя інших осіб, які перебували в цей час в приміщенні кухні, ОСОБА_7 лягла на нього зверху своїм тілом.

Після цього, ОСОБА_4 підняв ОСОБА_7 з підлоги та забрав вказаний корпус ручної гранати та продовжуючи вчиняти психічне насильство у формі погрози вчинити вбивство, із словами «до ранку ви всі злетите у повітря», залишив вказаний будинок.

За вказаними фактом СВ Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області зареєстровані кримінальні провадження №0000153 від 31.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 КК України та №0000208 від 21.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, які в подальшому об`єднані в одне провадження.

25.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення погрози; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному носінні, зберіганні, придбанні боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

З метою запобігання спробам підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши клопотання та копії матеріалів, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до приписів ч.1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчим суддею встановлено, що 25.04.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.129 КК України, погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення погрози; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: у незаконному носінні, зберіганні, придбанні боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Перевіривши та оцінивши докази, надані слідчим, приходжу до переконання, що з матеріалів клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення від 21.04.2025, згідно якої прохає притягти ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності; протоколом огляду місця події від 21.04.2025 ; протоколом невідкладного обшуку від 21.04.2025 за місцем проживання ОСОБА_4 в ході якого вилучено ручну осколкову гранаті Ф1; протоколом допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили, що приймали участь в проведенні обшуку в якості понятих та засвідчили факт вилучення у ОСОБА_4 ручну осколкову гранату висновком експерта № СЕ-19/117-25/9055-ВТХ від 23.04.2025 згідно якого вилучена у ОСОБА_4 ручна осколкова граната є вибуховим пристроєм (боєприпасом) ; протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.04.2025, яка прохає притягти ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка підтвердила, що проживає спільно із ОСОБА_4 20.04.25 побачила у нього в руках гранату та попросила її позбутись. Натомість останній відмовився, у зв`язку з чим на цьому грунті між ними виник конфлікт. Мати потерпілої ОСОБА_8 , з якою у підозрюваного тривалий конфлікт, стала її захищати та вимагала ОСОБА_4 залишити квартиру. У відповідь останній кинув їм на кухню корпус гранати. Вважаючи, що може статись вибух, ОСОБА_7 накрила гранату своїм тілом. Надалі ОСОБА_4 заявив, що до ранку вони всерівно «злетять у повітря», забрав гранату та пішов додому; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , яка надала аналогічні ОСОБА_7 свідчення; протоколами проведення слідчого експерименту з потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 які продемонстрували спосіб у який ОСОБА_4 погрожував їм гранатою; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 25.04.2025;

Також вважаю, що слідчим доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним ризикам.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя також приймає до уваги строк покарання, що йому загрожує у разі доведеності вини, його особу, вік підозрюваного.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196-197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 25.06.2025 року в межах строку досудового розслідування. Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого або прокурора, слідчого судді чи суду за усною чи письмовою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; не відлучатися за межі м. Полтави та місця свого проживання без дозволу, слідчого, прокурора або суду; заборонити перебувати в місці проживання з ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_4 ; заборонити листування, телефонні переговори з ОСОБА_8 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; направити ОСОБА_4 для проходження лікування від алкогольної залежності, а також пройти програму для кривдників.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, зобов`язавши передати копію ухвали для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1