УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2025 р. с-ще Тиврів 145/601/25

1-кс/145/221/2025

Слідчий суддя Тиврівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,погоджене із прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно за матеріалами кримінального провадження № 0000123, внесеного до ЄРДР 01.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому вказує, що 30.04.2025 до ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області близько 13:30 год надійшло повідомлення про те, що водій мотоцикла "CANUNI", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи даним мотоциклом та рухаючись на ньому по вул. Замковій в с. Селище, не впоравшись із керуванням здійснив з`їзд на обочину, де зіткнувся з відбійником. Внаслідок ДТП водій мотоцикла отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, перелом ноги та ключиці, та був госпіталізований до МКЛ ШМД у м. Вінниця.

Під час огляду місця події 30.04.2025 транспортний засіб (мотоцикл) марки "CANUNI", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. Даний транспортний засіб визнано та приєднано до даного кримінального провадження в якості речового доказу.

Просить накласти арешт на вищезазначене тимчасово вилучене майно.

Слідчий СВ ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, згідно з поданою заявою просить справу розглянути за його відсутності, клопотання підтримує, просить його задоволити з підстав викладених у ньому.

Власник майна, стосовно якого розглядається клопотання про арешт майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує клопотання, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дійшов такого висновку.

У зв`язку з виявленням вказаних у клопотанні речей та їх вилученням, є достатні підстави вважати, що вони відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

З огляду на положення ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України вказане майно є тимчасово вилученим майном та на нього може бути накладений арешт в порядку та на умовах, передбачених статтями 170-173 КПК України.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Так, під час дослідження матеріалів долучених до клопотання слідчим суддею встановлено, що зі служби "102" надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 30.04.2025 о 13:38 за адресою: Вінницький район, с. Селище, вул. Замкова, мотоцикліст не впорався із керуванням на початку села, сильно травмований (а.с.9).

Відомості за вказаним фактом 01.05.2025 внесено до ЄРДР №0000123, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, досудове розслідування здійснюється слідчими ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 5).

Слідчим доведено, що вказані у клопотанні речі в повній мірі відповідають ознакам речового доказу та визнані речовими доказами, що стверджується постановою про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 01.05.2025 (а.с.7-8).

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно, зазначене в клопотанні, оскільки воно має значення речового доказу, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є необхідним для проведення судових експертиз, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення або пошкодження майна, що може перешкоджати кримінальному провадженню, а тому є необхідність в забезпеченні схоронності даного майна, тобто наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, шляхом заборони користуватися та розпоряджатися ним, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, на вилучений речовий доказ, а саме: транспортний засіб (мотоцикл) марки "CANUNI", д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю: АДРЕСА_1 ,.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, роз`яснивши їм право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1