Провадження № 1-кс/524/1252/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді в кримінальному провадженні №0001588 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України.

УСТАНОВИВ:

26.05.2025 від потерпілої в кримінальному провадженні №0001588 ОСОБА_3 надійшла заява про відвід головуючого. Відвід було обґрунтовано тим, що за відсутності підстав для відкладення судового розгляду, передбачених КПК України, суддя ОСОБА_6 відклав судовий розгляд 19.02.2025 та 19.05.2025. В зв`язку із цим, від дій судді вона не може очікувати забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження та здійснення правосуддя.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

З метою дотримання цієї гарантії ст. 80 КПК України передбачено право учасників судового провадження заявити відвід.

Підстави для відводу судді, закріплені в ст. 75-76 КПК України. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У рішенні по справі «БІЛУХА ПРОТИ УКРАЇНИ», (заява № 33949/02), Страсбург, 9 листопада 2006 року, §47 Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей протии Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

В своїй заяві про відвід головуючого ОСОБА_3 посилалась на те, що на її переконання суд безпідставно відклав два судових засідання за клопотаннями захисників. Вважає, що такі дії будуть порушувати її право на проведення розгляду кримінального провадження протягом розумного строку.

Питання розумності строків судового розгляду судами України були предметом оцінки Європейським судом з прав людини.

Так, в §83 рішення по справі «Радзевіл проти України» (CASE OF RADZEVIL v. UKRAINE), (Заява № 36600/09), Страсбург, 10 грудня 2019 року, остаточне, 10.03.2020, Європейський суд з прав людини повторив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у контексті обставин відповідної справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника і відповідних органів державної влади (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП](Pelissier and Sassi v. France) [GC], заява № 25444/94, пункт 67, ЄСПЛ 1999-II).

Враховуючи висновки Європейського суду з прав людини суд вважає, що задоволення двох клопотань захисників про відкладення розгляду кримінального провадження не є підставою для висновку про те, що судом приймаються процесуальні рішення на користь інших учасників кримінального провадження. Крім того, суд приймає до уваги те, що за загальним правилом, суддя, який розглядає заяву про відвід, не здійснює перевірку та оцінку рішень, які приймаються суддею, якому заявлено відвід на предмет їх законності.

Суд вважає, що потерпілою не було наведено обґрунтувань та не надано доказів, які б спростовували презумпцію неупередженості судді, а наведені у заяві обставини, на переконання суду, не дають підстав вважати, що головуючий в кримінальному провадження виявляв упередженість.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст.80, 369-372, КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючого судді в кримінальному провадженні №0001588 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.137 КК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_7