Справа № 304/1492/25 Провадження № 1-кс/304/589/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000026 від 28 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000026 від 28 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про накладення арешту з метою збереження речових доказів шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на предмети, які вилучені за результатами проведення 27 червня 2025 року поблизу будинку № 124 по вулиці Достоєвського, м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області, огляду транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» VIN- НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на вказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрації такого та ключі запалювання, а також 2 500 пачок тютюнових виробів «Bond» без марок акцизного податку.

Клопотання мотивує тим, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлено, що 27 червня 2025 року поблизу відділення Нової пошти № 2 у місті Виноградів Берегівського району Закарпатської області оперативними співробітниками ГОРВ 27 прикордонного загону зупинено транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», р/н НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить ОСОБА_4 .

Прокурор вказує, що того ж дня у період з 19.47 по 19.59 год працівниками ТУ БЕБ у Закарпатській області поблизу будинку 124 по вулиці Достоєвського у місті Виноградів Берегівського району Закарпатської області проведено огляд вказаного транспортного засобу, в ході якого виявлено та вилучено 2 500 пачок тютюнових виробів «Bond» без марок акцизного податку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі від вказаного автомобіля; ОСОБА_5 пояснив, що вилучені тютюнові вироби він придбав у мережі «Інтернет» за 100 000 грн для подальшої передачі таких до ЗСУ.

Також зазначає, що виявлені тютюнові вироби, транспортний засіб є матеріальними об`єктами, які, відповідно, є предметом і засобами вчинення кримінального правопорушення та, як наслідок, мають значення речових доказів вчиненого злочину.

Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, що визначають питання речових доказів та арешту майна, вказує, що у органу досудового розслідування є підстави та розумні підозри вважати, що вилучені в ході обшуку предмети відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що дає підстави згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України вжити захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно, через що просить клопотання задовольнити.

У судове засідання ініціатор клопотання не з`явився, направив слідчому судді заяву, в якій підтримав клопотання у повному обсязі та просив розглянути таке без його участі. При цьому детектив у провадженні ОСОБА_6 подав слідчому судді додаткові матеріали постанову про визнання речовими доказами.

ОСОБА_4 як власник транспортного засобу у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив не накладати арешт на належне йому майно та повернути авто для використання. Вважає, що у органу досудового розслідування нема будь-яких правових підстав для обмеження у праві користування належним йому майном, при цьому у разі необхідності проведення додаткового огляду транспортного засобу зобов`язується надати такий на першу вимогу.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши зміст клопотання та надані сторонами докази, прийшов до такого висновку.

Пунктом 4 частини 2 статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування відділом детективів із розслідування кримінальних проваджень у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 28 червня 2025 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000026, що було розпочате за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_3 про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину), згідно з яким 27 червня 2025 року поблизу відділення Нової пошти № 2 у місті Виноградів Берегівського району Закарпатської області, оперативними співробітниками ГОРВ НОМЕР_4 прикордонного загону зупинений транспортний засіб марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в салоні якого виявлено п`ять пакунків, за словами водія, з тютюновими виробами, загальною кількістю 2 500 пачок, марки «Бонд», без марок акцизного податку.

Як видно з матеріалів клопотання, 27 червня 2025 року органом досудового розслідування на підставі добровільної письмової згоди ОСОБА_5 як користувача транспортного засобу проведено огляд транспортного засобу марки «Фольксваген Транспортер», р/н НОМЕР_2 , в ході якого виявлено та вилучено п`ять ящиків з тютюновими виробами «Бонд» без марок акцизного податку України у кількості 2 500 штук; крім цього за наслідками огляду було також вилучено вказаний транспортний засіб. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що придбав вказані тютюнові вироби у мережі «Інтернет» у невідомої особи за 100 000 грн задля передачі таких до ЗСУ.

Також з матеріалів клопотання видно, що 28 червня 2025 року відомості за вказаним фактом були внесені до ЄРДР за № 0000026 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 204 КК України, а також за постановою старшого слідчого ОСОБА_6 про визнання речовими доказами вилучене під час огляду майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Зокрема, зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, обґрунтованою є можливість знищення, приховування речей та грошових коштів, які були вилучені під час обшуку.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

КПК у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

На думку слідчого судді, накладення арешту в цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. При цьому слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку можливого кримінального правопорушення, його специфіку, тяжкість.

При цьому у ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що власником транспортного засобу марки «Volkswagen» марки «Transporter», р/н НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , який у своїй заяві, поданій слідчому судді, просить не накладати арешт на належний йому транспортний засіб та повернути такий у його користування.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що такі речі та документи можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя має достатні підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, також є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що є належною правовою підставою для арешту вказаного майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Частина 4 статті 173 цього Кодексу передбачає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, матеріали кримінального провадження не дають підстав на даному етапі заборонити ОСОБА_4 як власнику майна користуватися транспортним засобом.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню частково.

Слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно в частині розпорядження таким не є припиненням або позбавленням права власності на нього. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000026 від 28 червня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Transporter», р/н НОМЕР_2 , VIN- НОМЕР_1 , власником якого на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , а також Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі запалювання до цього транспортного засобу, заборонивши розпоряджатися таким майном.

Накласти арешт на 2 500 (дві тисячі п`ятсот) пачок тютюнових виробів «Bond» без марок акцизного податку, заборонивши користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

У задоволенні вимог решти клопотання відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1