Справа № 240/166/19
УХВАЛА

11.08.2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, яке підтримав представник потерпілого, про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. Розуміючи його тяжкість останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Наявний ризик посилюється тим, що обвинувачений на теперішній час перебуває в Чеській Республіці.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України прокурор посилається на те, що обвинувачений може впливати на свідків, ще не допитаних судом у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом залякування та вчинення відносно них насильницьких дій та можливості погроз застосування насильства. Вказаний ризик залишається актуальним на стадії судового розгляду, враховуючи вимоги КПК України, згідно з якими суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав в судовому засіданні.

Враховуючи вищевказані обставини прокурор вважав, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Так, обвинувачений зазначав, що наміру ухилятися від суду він не має, в 2022 році у зв`язку зі збройною агресію проти України він переїхав з місця свого проживання в Донецькій області до Чеської Республіки, де отримав тимчасовий захист та до теперішнього часу проживає з дружиною та онуками. Однак, його участь в судових засіданнях забезпечена належним чином в режимі відео конференції. Крім того, перебуваючи за межами України, він не має жодної можливості впливати на свідків обвинувачення. Вказані свідки через активні бойові дії давно залишили місця свого проживання, зазначені в обвинувальному акті.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст. 191 КПК України, сплив строків давності за ч.2 ст. 366 КК України, а також відсутність жодного ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України. Зокрема, кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 366 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 на теперішній час досяг 70-річного віку, раніше не судимий, з 28.03.2022 року у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України отримав тимчасовий захист на території Чеської Республіки, де проживає до теперішнього часу в м. Пржибрам разом з сім`єю (наявне документальне підтвердження).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 2797/0/15-24 вказане кримінальне провадження надійшло до провадження Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра 24.12.2024 року, обвинувачений ОСОБА_5 бере участь в судових засіданнях в режимі відео конференції з власних технічних засобів. Відкладень судових засідання у зв`язку з його неявкою без поважних причин не було. Так, причина неявки обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання 04.06.2025 року була визнана судом поважною (виклик до візового центру Чеської Республіки згідно черги для продовження візи), про яку захисник завчасно повідомив суд.

В той же час, обвинувачений ОСОБА_5 брав участь в наступному судовому засіданні 25.06.2025 року, яке було відкладено за клопотанням прокурора, оскільки стороною обвинувачення до суду для допиту не були забезпечені свідки.

В судове засідання 02.07.2025 року, в якому брав участь обвинувачений ОСОБА_5 , стороною обвинувачення також до суду для допиту не були забезпечені свідки, у зв`язку з чим судом був змінений порядок дослідження доказів.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), згідно з якою вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі наявні обставини, зокрема, серед яких «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v Bulgaria» від 26 червня 2001 року (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» від 25 квітня 2000 року (§ 76, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим, небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти. Тяжкість покарання є тільки релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

За таких обставин, враховуючи обсяг та обставини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , а також ту обставину, що на теперішній час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) обвинуваченого, суд приходить до висновку, що останній, усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

В той же час, суд вважає, що передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України ризик, а саме: незаконно впливати на свідків, прокурором не доведений. При цьому, суд вважає слушними доводи сторони захисту про те, що факт проживання ОСОБА_5 за програмою тимчасового захисту за межами України, виключає зазначений ризик.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення ЄСПЛ «Хайредінов проти України»).

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, враховуючи встановлений в судовому засіданні ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, відомості про особу обвинуваченого, його відповідальне ставлення до забезпечення участі в судових засіданнях в режимі відео конференції, суд приходить до висновку, що вказаному ризику зможе запобігти більш м`який запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання, яке буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 182, 179, 194-196, 331, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого проживання.

Строк дії покладених обов`язків визначити протягом двох місяців, тобто до 11.10.2025 року включно.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 09:30 год. 13.08.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1