УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 757/37106/24-к

провадження № 51-3176 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року,

установила:

Як убачається з касаційної скарги та копій судових рішень, 11 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, задовольнивши частково клопотання адвоката ОСОБА_5 , установив слідчим та прокурорам у кримінальному провадженні № 0000073 процесуальний строк для виконання вимог ухвали слідчого судді цього суду від 21 лютого 2023 року в справі № 757/5132/23 щодо повернення майна ТОВ «ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ».

Таке рішення слідчого судді прокурор оскаржив за апеляційною процедурою.

Суддя Київського апеляційного суду, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), 30 червня 2025 року відмовив у відкритті провадження за поданою скаргою.

Прокурор подав касаційну скаргу, в якій просить на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть аргументів зводиться до того, що рішення слідчого судді незаконне, однак апеляційний суд на це, а також на раніше відкрите апеляційне провадження не зважив і всупереч засаді верховенства права відмовив у відкритті провадження за скаргою прокурора.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі та копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 3 ст. 392 КПК установлено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст. 309 КПК міститься вичерпний перелік рішень слідчого судді, які оскаржуються в апеляційному порядку під час досудового розслідування й у ньому немає ухвали, якою задоволено клопотання про встановлення процесуального строку у кримінальному провадженні. Отже, апеляційне оскарження такої ухвали процесуальним законом не допускається. Разом із цим згідно з ч. 3 вказаної статті проти інших, ніж визначених у переліку ухвал слідчого судді, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Апеляційний суд установив, що оспорювана ухвала від 11 вересня 2024 року не входить до переліку рішень, зазначених у ст. 309 КПК, звідси, - і не підлягає апеляційному оскарженню. Крім того, згаданий суд констатував, що прокурором подано скаргу на судове рішення, яке не вирішує питання щодо обмеження конституційних прав особи або тих, котрі мають істотне значення для здійснення ефективного досудового розслідування, або ж визначають долю цього розслідування чи кримінального провадження в цілому.

За правилами ч. 4 ст. 399 вказаного Кодексу суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою прокурора суддя апеляційного суду діяв згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК, а посилання в касаційній скарзі на протилежне та прийняття рішення без додержання вимог цього Кодексу є неспроможними.

Посилання прокурора на порушення апеляційним судом загальних засад кримінального судочинства є непереконливими, адже законодавчі норми спрямовані на забезпечення дотримання прав та законних інтересів учасників і можуть бути застосовані лише у випадках розв`язання правових питань у кримінальному процесі, які прямо не врегульовані КПК. Тому право, передбачене ст. 24 КПК, не стосується держави, а відтак і прокуратури, яка є органом, котрий виконує відповідну функцію держави.

Не можна визнати прийнятними і посилання автора скарги на істотне порушення вимог вказаного Кодексу через відмову у відкритті апеляційного провадження після його відкриття. Жодних документів, які би підтверджували факт відкриття апеляційним судом провадження за поданою скаргою прокурор не надає, відсутні такі відомості й у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а саме собою здійснення певних процедурних дій іншим суддею (колегією суддів) не створює підстав новому судді-доповідачу для незастосування імперативних правил ч. 3 ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК, які є обов`язковими для виконання.

Оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, немає потреби в перевірці матеріалів судового провадження.

Тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою прокурора.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора другого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 30 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3