Справа № 727/8591/25
Провадження № 1-кп/727/367/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівців, в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

потерпіла, малолітня ОСОБА_4 , в її інтересах законний представник ОСОБА_5 , психолог ОСОБА_6 (в режимі відеоконферензв`язку);

представник потерпілої, адвокат ОСОБА_7

особа, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_8 , в його інтересах законний представник ОСОБА_9

захисник ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за клопотанням Чернівецької окружної прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працює, раніше не судимого, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2025 року біля 15.45 годин, перебуваючи біля будинку 216 в м. Чернівці неподалік місця свого проживання, ОСОБА_8 , підійшов до трьох дівчат та безпричинно завдав одній з них, а саме малолітній ОСОБА_11 , 2015 року народження одиин удар лівою рукою в область обличчя справи, тим самим спричинив останній легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, дії ОСОБА_8 містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала скероване в суд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 посилаючись на те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи останній на час інкримінованих дій страждав і страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїчної форми , безперервного перебігу з наростаючим змішаним типом дефекту, що позбавляло на вказаний інкримінований подіям період часу та на даний час позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час судових засідань, підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України, перед слідством та судом постати не може, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального лікувального закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Прокурор у судовому засіданні підтримав внесене клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_8 та просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Потерпіла, малолітня ОСОБА_4 , в судовому засіданні (в режимі відеоконферензв`яку, з іншого приміщення суду) у присутності законного представника, матері - ОСОБА_5 та психолог ОСОБА_6 (залученого стороною обвинувачення до участі в справі) під присягою пояснила, що 30 травня цього року вона з подружками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поверталися зі школи додому після обіду та вирішили провести дворами ОСОБА_13 до під`їзду будинку де вона мешкає по АДРЕСА_2 . Коли йшли до будинку, несподівано для неї підбіг кремезний чоловік і безпричинно вдарив рукою її в область обличчя біля голови, він чого вона впала. Чоловік побіг в іншу сторону, подружки допомогли їй підвестися і вони пішли далі до будинку, де їх побачила незнайома жінка, запропонувала допомогу. Вона подзвонила мамі та після приїзду якої поїхали до лікарні.

Зазначила, що після даного випадку вона боялася виходити на вулицю і боязно було коли бачила чоловіків. В залі суду в особі ОСОБА_8 упізнала того чоловіка, який їй наніс удар та просила направити останнього на лікування.

Законний представник, мати малолітньої потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_5 підтримала клопотання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру з направлення його на стаціонарне лікування до лікувального закладу.

Аналогічні пояснення надала і свідок, малолітня ОСОБА_14 , допитана у присутності законного представника, матері ОСОБА_15 та психолога ОСОБА_6 (залученого стороною обвинувачення до участі в справі) (в режимі відеоконферензв`яку, з іншого приміщення суду).

Особа стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , допитаний у присутності законного представника ОСОБА_9 пояснив, що в нього вселилося «зло», якого він мав вигнати із себе, а тому, не пам`ятає дату і час, він вийшов з свого будинку де мешкає по АДРЕСА_3 на вулицю, де побачив трьох дітей, дівчат, одну з яких, що була ближче до нього, він вдарив рукою в область скроні голови, після чого зрозумів, що «зло» з нього вийшло він пішов в інший бік вулиці; що було далі з дівчинкою він не цікавився. Пояснив, що хворіє більше 10 років, і при цьому ніякого лікування він мав, в лікарнях не лікувався, вважає, що йому потрібно лікування, щоби надалі до нього «зло» не приходило; просив його направити на лікування до лікувального стаціонарного закладу.

Щодо застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 не заперечувала його законний представник ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 просила задовольнити клопотання прокурора про застосування до її підзахисного примусових заходів медичного характеру з направленням на лікування до стаціонарного закладу зі звичайним наглядом.

Окрім наведеного, причетність ОСОБА_8 до вчинення суспільно-небезпечного діяння підтверджується: - витягом з ЄРДР за №0000428 від 31.05.2025 року відповідно до ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_5 законного представника малолітньої ОСОБА_11 (а.с.1 кр.пр.); - даними протоколу про прийняття заяви про вчинення злочину від 30.05.2025 року, згідно якого ОСОБА_5 законний представник малолітньої ОСОБА_11 , 2015 року народження звернулася до відділення поліції із заявою про нанесення останній тілесних ушкоджень (а.с.6 кр.пр.);

- висновком експерта № 329екс від 02.06.2025 року (а.с. 19 кр.пр) яким виявлено при дослідженні у ОСОБА_11 , 2015 року народження тілесні ушкодження у вигляді сінця в скроневій ділянці справа, які у своїй сукупності по обставинах і по часу відповідають 30.05.2025 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- аналогічне вбачається і з висновку експерта № 397д від 23.06.2025 року (а.с. 22 кр.пр.);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2025р. (а.с. 40-43 кр.пр.), за участю потерпілої ОСОБА_11 з відео фіксацією;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2025р. (а.с. 57-58 кр.пр.), за участю свідка ОСОБА_16 ;

- висновок судово-психіатричної експертизи № 975 від 02.07.2025 року (а.с.100-101 кр.пр.) відносно ОСОБА_8 , згідно якого вбачається, що на час інкримінованих дій останній страждав і страждає на даний час хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїчної з вираженим змішаним типом дефекту, хронічним психічним захворюванням у формі шизофренії, параноїчної форми безперервного перебігу з наростаючим змішаним типом дефекту, що позбавляло на вказаний інкримінований подіям період часу та на даний час позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини. Комісія вважає, що ОСОБА_8 потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом

Обставини вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження при з"ясуванні обставин справи і дослідженні доказів кримінального провадження.

Вивченням даних про особу ОСОБА_8 (а.с.кр.пр. 67-85) установлено, що останній на перебуває на обліку у лікаря психіатра; в лікаря нарколога не перебуває; має постійне зареєстроване місце проживання; раніше притягувався до кримінальної відповідальності притягувався; не одружений, не являється військовозобов`язаним. Таким чином, в судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_8 на час інкримінованих йому дій та на момент розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до лікувального закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Положеннями статті 503 КПК України визначено дві підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Частиною 3 вказаної статті визначено, що не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до положень, передбачених ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Таким чином, суб`єктом примусових заходів медичного характеру є три категорії осіб: неосудні, обмежено осудні та осудні суб`єкти, які після скоєння злочину захворіли на психічну хворобу.

Згідно з положеннями ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що така особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження. Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу.

Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пункт п.1 «е» даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом... основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_8 в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Із системного аналізу статті 19 КК України вбачається, що неосудність, так само, як і осудність, - юридичне поняття. У зв`язку з цим висновок про осудність чи неосудність особи по конкретній справі робить суд (а в процесі попереднього розслідування - орган дізнання, слідчий чи прокурор), спираючись на результати судово-психіатричної експертизи. Крім того, стан неосудності особи визначається лише на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння. Оскільки неосудний не може бути суб`єктом злочину, він не підлягає кримінальній відповідальності, але згідно з ч. 2 ст. 19 КК України до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, які не є покаранням.

На час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України. Згідно з вимогами діючого законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України - у разі, якщо особа видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба у застосуванні цих заходів.

На підставі оцінених доказів та вищенаведеного судового психіатричного висновку відносно ОСОБА_17 заключення експертної комісії, суд приходить до висновку, що оскільки на час розгляду клопотання прокурора, ОСОБА_8 не може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними; дане виключає можливість застосування до нього покарання, та приходить до висновку про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до лікувального закладу зі звичайним наглядом .

Цивільний позов у справі не заявлений. Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, 395, 512, 513, 516 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_18 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 - задовольнити.

Застосувати примусовий захід медичного характеру передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до спеціального лікувального закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним наглядом до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації та фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_1

Копію ухвали вручити сторонам кримінального судового провадження для відома та прокурору ОСОБА_19 , для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.09.2025 року.

Суддя ОСОБА_1