Справа № 751/5489/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/324/25
Категорія - арешт майна. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваної ОСОБА_6

третьої особи ОСОБА_7

їх захисника адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

слідчого ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові судове провадження за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2025 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 та накладений арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 та приміщення Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, за місцем роботи ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000409 від 10 квітня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України, зважаючи на те, що виявлені та вилучені в ході обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

В апеляційних скаргах захисник підозрюваної ОСОБА_6 та представник третьої особи ОСОБА_7 , які є аналогічними за своїм змістом та вимогами, адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту скасувати, за результатами апеляційного розгляду постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні відмовити.

Аргументує тим, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з підстав порушення правил підслідності, оскільки згідно зі ст. 216 КПК України, злочини за ст. 114-1 КК України розслідуються органами СБУ. Крім того, суддя ОСОБА_1 16 червня 2025 року розглядав одне з двох клопотань слідчого про надання дозволу на проведення обшуку у цьому ж самому кримінальному провадженні, тому у нього вже сформовано упереджене ставлення до особи в якої проводився обшук і, відповідно, до клопотання про накладення арешту на майно цієї особи. У даному провадженні слідчий подав два різні клопотання про надання дозволу на проведення обшуку за двома різними адресами і двома різними суддями були постановлені дві ухвали, а тому, і ухвали про накладення арешту мало бути дві та від інших суддів. Більш того, обшук та вилучення майна було здійснено 19 червня 2025 року, а клопотання до суду про накладення арешту на майно подано тільки 23 червня 2025 року, що є порушенням вимог п. 5 ст. 171 КПК України.

Звертає увагу також на те, що слідчий суддя ухвалив арешт на вилучене майно із будинку, який належить іншій особі, а не ОСОБА_6 і на майно, яке належить іншій особі, а не ОСОБА_6 , при тому що суд відхилив клопотання сторони захисту про допит в судовому засіданні власника житлового приміщення, в якому й були виявлені та вилучені грошові кошти, які належать ОСОБА_7 , а також про огляд в судовому засіданні відеозапису обшуку в будинку АДРЕСА_1 , з якого убачається, що ОСОБА_6 мешкає в своїй окремій кімнаті, а ОСОБА_7 проживає, зберігає свої речі і кошти в іншій, належній йому кімнаті, які розділені коридором.

Щодо обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та на які посилається прокурор, захисник звертає увагу, що процес працевлаштування здійснюється відповідно до «Кодексу законів про працю» і оформлюється в письмовій формі та супроводжується поданням заяви до навчального закладу про бажання зайняти певну педагогічну посаду у відповідності до отриманої освіти та досвіду, наказом директора про зарахування на посаду та підписом про ознайомлення кандидата на посаду на наказі про зарахування на посаду. Усі документи зберігаються у кадровій службі навчального закладу і можуть бути витребувані слідчим і прокурором без проведення обшуку і без відповідної судової процедури для здійснення перевірки із залученням фахівців у сфері трудового права. Якщо письмова форма працевлаштування дотримана, то таке працевлаштування не може бути «фіктивним», при цьому, договір працевлаштування може бути визнаний недійсним у порядку цивільного судочинства, однак, в даному випадку прокурор з таким позовом до суду не звертався.

19 червня 2025 року за місцем мешкання і роботи ОСОБА_6 було проведено обшуки, в ході яких виявлено та вилучено майно та документацію. В той же час, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 формально перебувають у шлюбі, але п`ять років тому припинили шлюбні відносини і спільне ведення господарства, кожен із них проживає в окремій кімнаті за згоди власника будинку під зобов`язання підтримувати будинок у житловому стані і сплачувати податки і комунальні платежі сам за себе. Кожен з них заробляє собі на життя, зокрема, ОСОБА_7 отримує пенсію і займається вирощуванням та продажем сільськогосподарських культур, а ОСОБА_6 працює директором школи і займається суспільно-корисною діяльністю, веде депутатську роботу в селищній раді.

На думку захисника, навіть зміст ухвал слідчих суддів, у яких відображена позиція сторони обвинувачення, яка наведена у відповідних клопотаннях до слідчих суддів, дає зробити висновки про відсутність події кримінального правопорушення.

Вважає, що вилучене майно та документація, не відповідають визначеним кримінальним процесуальним законодавством критеріям, інформація яка міститься у даних документах не містить інформації щодо потерпілих у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, слідчий суддя прийняв рішення, яке не можна вважати законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав подані апеляційні скарги, підозрювану, яка підтримала свого захисника та підтвердила, що вилучені долари належать її дочці, яка проживає в Ізраїлі і присилала їх батькові, щоб купити квартиру у м. Чернігові , третю особу, який вказав, що вилучені долари США не мають ніякого відношення до обвинувачення його дружини, що він особисто та дочка накопичували гроші для купівлі житла у м. Чернігові, прокурора та слідчого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, пояснюючи, що долари США були вилучені у поштовому конверті, серед яких і були 1200 доларів, які були вручені підозрюваній під контролем, на конверті містилися відмітки з датами, які співпадають з датами зустрічі підозрюваної з іншим підозрюваним, який їй приносив частку за фіктивне працевлаштуванням осіб, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Твердження захисника про неможливість повторної участі слідчого судді ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні не приймаються до уваги, як безпідставні та необґрунтовані.

Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 75 КПК слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК порядку визначення слідчого судді для розгляду справи.

Тобто, законодавцем визначений виключний перелік обставин, які викликають можливість слідчого судді брати участь у кримінальному провадженні. Тільки за наявності вищезазначених підстав слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Оскільки закон передбачає конкретні обставини, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, заявлений йому відвід повинен бути вмотивованим.

Обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді в рамках даного кримінального провадження щодо здійснення судового контролю під час досудового розслідування, та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, є підставою для внесення заяви про самовідвід або відвід слідчого судді, апелянтом не наведено.

Названа захисником обставина про те, що слідчий суддя вже брав участь у цьому провадженні, надаючи дозвіл на проведення обшуку 16 червня 2025 року у справі №751/5221/25, не може бути віднесена до обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, як намагається довести сторона захисту, а є обставиною, яка визначена ч. 1 ст. 76 КПК України, якою чітко визначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Закріплена у законі заборона повторної участі судді у кримінальному провадженні спрямована на те, щоб запобігти можливій необ`єктивності та упередженості судді, пов`язаним з тим, що він під час своєї попередньої участі у кримінальному провадженні прямо чи побічно висловив свою позицію щодо винуватості підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Судовий контроль, який здійснює слідчий суддя під час досудового розслідування не передбачає висловлення позиції щодо винуватості підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а тим більше висловлення такої позиції, в тому числі й щодо обґрунтованості підозри, не можливе під час розгляду клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку, як на цьому наголошує сторона захисту.

Згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду передача судової справи раніше визначеному судді, судді-доповідачу проводиться щодо клопотань (подань, скарг), які надійшли в межах одного кримінального провадження (за номером ЄРДР), якщо інший порядок не визначений зборами суддів. Відповідно слідчий суддя, який надавав дозвіл на проведення обшуку, може розглядати клопотання про арешт майна, і попередня участь в розгляді клопотання слідчого не є підставо для сумнівів у неупередженості слідчого судді.

Твердження адвоката про те, що оскільки у даному провадженні було декілька окремих клопотань про надання дозволу на проведення обшуків, тому й клопотання про накладення арешту на таке майно мають бути окремим, як і судові рішення за цими клопотаннями, також мають бути окремо за кожною адресою, де був проведений обшук та вилучене майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, є необґрунтованими, з огляду на положення кримінального процесуального законодавства, якими чітко регламентовано лише те, що слідчий суддя здійснює розгляд клопотання слідчого, однак, законодавець не обмежує слідчого у кількості скерованих слідчому судді клопотань.

У даному випадку слідчий суддя наклав арешт на майна, вилучене за місцем проживання та роботи ОСОБА_6 виключно в межах поданого клопотання та не вийшов за його межі, як і слідчий не допустив процесуальних порушень, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене за двома різними адресами, однак в одному кримінальному провадженні.

Вказівка захисника про те, що власник будинку та земельної ділянки не був повідомлений про проведення обшуку не приймається до уваги, а тим більше не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту на вилучене під час цього обшуку майно.

Право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках: 1) за ухвалою слідчого судді, 2) без постановлення такої ухвали на підставі добровільної згоди власника житла чи іншого володіння особи; 3) до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Перед початком виконання ухвали слідчого судді особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія.

У даному провадженні дозвіл на проведення обшуку, як за місцем проживання ОСОБА_6 так і за місцем її роботи був наданий слідчим суддею, копія ухвали про надання дозволу на проведення обшуку житла була вручена особі, яка проживає у будинку (цей факт не заперечується і стороною захисту) ОСОБА_6 , а також була вручена директору навчального закладу також ОСОБА_6 ..

Той факт, що власником будинку та земельної ділянки є інша особа, не впливає на законність дій працівників правоохоронного органу, як намагається довести захисник, адже ними копія судового рішення була вручена саме тій особі, яка проживає у будинку, тобто користується цим приміщенням.

Більш того, як вже неодноразово зазначав суд касаційної інстанції, положення ст. 223 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах.

За таких обставин, обшук, проведений на підставі ухвали суду, може бути здійснений без попереднього повідомлення власника приміщення, за умови дотримання прав осіб, які користуються цим житлом.

Щодо порушення правил підслідності в рамках даного кримінального провадження, то колегія суддів вважає такі доводи сторони захисту такими, що не підлягають розгляду у даному провадженні та не віднесені до компетенції слідчого судді у провадженні під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Вирішення питання підслідності є окремим питанням, вирішення якого регламентується положеннями кримінального процесуального закону. При цьому, сторона захисту не позбавлена права звернутися з відповідним клопотанням про вирішення питання щодо підслідності до прокурора у кримінальному провадженні.

З матеріалів судової справи вбачається, що кримінальне провадження було розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно слідчі органи Національної поліції здійснюють досудове розслідування, що не суперечить змісту ст. 216 КПК України. Якщо під час досудового розслідування були встановлені інші кримінальні правопорушення, вчинені особою. щодо якої ведеться досудове розслідування, і які не підслідні тому органу у кримінальному провадженні, прокурор, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, у разі неможливості виділення цих матеріалів в окреме провадження, своєю постановою визначає підслідність усіх цих кримінальних правопорушень. така постанова прокурора наявна у матеріалах кримінального провадження.

В частині доводів сторони захисту про те, що слідчим був пропущений строк на звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно яке було вилучене 19 червня 2025 року, а до суду клопотання надійшло 23 червня 2025 року, колегія суддів звертає увагу на наступні положення вимог кримінального процесуального закону.

Так, частиною 5 статті 171 КПК України визначено, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У даному провадженні слідчим були дотримані строки звернення із клопотанням до слідчого судді. Так, 20 червня 2025 року клопотання було складено, погоджене прокурором та направлене до суду поштовим відправленням.

З огляду на те, що 21 та 22 червня 2025 року були вихідними днями, то службовими особами канцелярії Новозаводського районного суду м. Чернігова вказане відправлення було отримане та зареєстроване 23 червня 2025 року. В цей же день клопотання розподілене автоматизованою системою документообігу суду Д-3 та розподілене до розгляду судді ОСОБА_1 .

Отже, слідчим не було порушено строків звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, як намагається довести захисник, що узгоджується з положеннями ст. 116 КПК України.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 10 квітня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою отримання грошової винагороди пропонує мешканцям м. Чернігова вступити у змову та здійснити підбір та пошук військовозобов`язаних громадян призовного віку для офіційного працевлаштування на посаду викладача навчальних закладів міста Чернігова, що стане підставою для видалення негативних відомостей з реєстру військовозобов`язаних в системі «Оберіг», отримання відстрочки від проходження військової служби з метою подальшої підготовки та створення підстав для безперешкодного перетину державного кордону України такими громадянами.

Окрім іншого, встановлено, що за вказаним протиправним механізмом був працевлаштований ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є рідним братом ОСОБА_11 .

У ході проведення оперативно-розшукових заходів отримано відомості, які вказують на те, що до протиправного механізму працевлаштування військовозобов`язаних громадян України призовного віку з метою отримання неправомірної вигоди залучено ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , директора Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області депутата Михайло-Коцюбинської селищної ради ОСОБА_6 та також директор Кархівської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області депутат Михайло-Коцюбинської селищної ради ОСОБА_15 , директор Чернігівської гімназії №6 Чернігівської міської ради ОСОБА_16 , директор Пакульської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області депутат Михайло-Коцюбинської селищної ради ОСОБА_17 , які фіктивно працевлаштували ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З показань залученого до конфіденційного співробітництва свідка ОСОБА_22 вбачається, що 19 травня 2025 року ОСОБА_11 були передані грошові кошти в сумі 3800 доларів США за працевлаштування залученого до конфіденційного співробітництва ОСОБА_23 , після чого від ОСОБА_11 отримано оригінал трудової книжки, заповненої 21 травня 2025 року на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із зазначеними відомостями про прийом останнього на роботу до Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради на посаду вчителя математики. Також, серед документів був Наказ №454-к від 19 травня 2025 року про прийняття на посаду вчителя математики ОСОБА_23 , виданий директором вищевказаної гімназії ОСОБА_24 , а також довідка про те, що ОСОБА_23 працює за основним місцем роботи та повідомлення про зміну облікових даних, та надано вказівку оформити картку для заробітної плати із подальшим вилученням на користь третіх осіб без можливості користуватися нею.

Відповідно до показань залученого до конфіденційного співробітництва свідка ОСОБА_23 вбачається, що останній, надавши визначений ОСОБА_11 перелік документів, 19 травня 2025 року отримав інформацію про власне працевлаштування на посаду вчителя математики до Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради, виконуючи вимогу ОСОБА_11 виготовив та передав банківську картку для отримання заробітної плати, без можливості користування надходженнями у вигляді заробітної плати. У подальшому/ отримавши у своє розпорядження оригінали документів щодо працевлаштування, ОСОБА_23 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про надання відстрочки на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка 06 червня 2025 року набула чинності відповідно статусу додатку «Резерв+» до 31 серпня 2025 року.

19 червня 2025 року, в порядку ст. 615 КПК України був затриманий ОСОБА_11 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 К України.

У цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України ОСОБА_13 та директору Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області депутату Михайло-Коцюбинської селищної ради ОСОБА_6 .

19 червня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлені та вилучені грошові кошти в іноземній та національній валюті різними купюрами та в різних сумах, банківські картки в кількості 5 штук, на одній з яких мається напис помаранчевого кольору «Голуб 2255», мобільний телефон без сім-картки.

У цей же день, на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук приміщення Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області за місцем роботи ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено значну кількість документації, в тому числі й щодо осіб, які за отриманою в ході досудового розслідування інформацією могли бути фіктивно працевлаштовані до закладу освіти, а також банківські картки одна з папером з написом «7914 Білецький», одна з наліпкою « НОМЕР_1 », одна з наліпкою помаранчевого кольору «Колесн 1488/5,00», паперовий конверт з написом «2208-Палій, 6942 Долинець, 9670 ОСОБА_25 », грошові кошти в іноземній та національній валюті в різних сумах та різними купюрами, ноутбук, оригінали атестаційних листів з вільним зразком підпису ОСОБА_6 та відтиском печатки Андріївської гімназії, та п`ять аркушів паперу з відтисками печатки Андріївської гімназії.

Постановами слідчого від 19 червня 2025 року вилучене під час проведення обшуків майно було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000409 від 10 квітня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт може бути накладено також на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

При цьому, необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів провадження, звертаючись до суду з клопотанням про арешт документів, які стали підставою для прийняття ряду осіб на роботу, грошових коштів, мобільного телефону, ноутбуку, банківських карток, грошових коштів та інших виявлених під час обшуку речей, слідчим чітко визначено мету, зазначену в законі для арешту майна, з належним обґрунтуванням доведено необхідність арешту саме з цією метою.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали про арешт майна слідчим суддею було враховано, що вилучені під час проведення обшуків речі, документація, грошові кошти, мобільний телефон, ноутбук, банківські картки вірно визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим було доведено, що існують обґрунтовані підстави вважати, що вказані речі та документи могли бути набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, можуть містити інформацію, яка матиме значення для проведення досудового розслідування та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, що повністю узгоджується із визначенням речових доказів, наведеному у ст. 98 КПК України.

Тобто, на час розгляду як клопотання слідчого так і апеляційної скарги слідчим в повній мірі виконані вимоги кримінального процесуального закону, а слідчим суддею перевірені підстави для накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуків 19 червня 2025 року, як за місцем проживання ОСОБА_6 , так і за місцем її роботи, та яке на даний час може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що документація, банківські картки з різними написами, мобільний телефон, ноутбук, грошові кошти та інші речі підлягають ретельному дослідженню та перевірці з метою визначення, яку саме з обставин у кримінальному провадженні вони можуть підтверджувати або спростовувати.

Наголошуючи на тому, що ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_7 проживають в одному будинку, але в різних кімнатах, захисник не вказує, яке це має значення під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на вилучені під час проведення за місцем проживання підозрюваної речі, документи та грошові кошти, як і не надано доказів того, що вилучені грошові кошти можуть належати саме ОСОБА_7 та не мають відношення до кримінального провадження.

Так, ні під час судового розгляду, ні в ході апеляційного перегляду стороною захисту не було надано переконливих доказів того, що вилучені під час обшуку будинку грошові кошти належать ОСОБА_7 , як і в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які б давали підстави, що всі грошові кошти, виявлені та вилучені під час обшуку належать саме ОСОБА_7 .

Крім того, до протоколу обшуку ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_6 не внесли зауважень та не вказали, що виявлені грошові кошти належать саме ОСОБА_7 .

Належність всієї суми виявлених та вилучених під час обшуку грошових коштів саме ОСОБА_7 та відсутність грошових коштів, які б належали ОСОБА_6 , викликає обґрунтований сумнів, з огляду на те, що ОСОБА_7 є пенсіонером та займається виключно вирощуванням сільськогосподарських культур (як про це вказав адвокат), в той час як ОСОБА_6 є директором гімназії, депутатом та займається громадською діяльністю, що з огляду на обставини кримінального провадження свідчить про можливість належності грошових коштів саме ОСОБА_6 і саме встановлення цих фактів є наступною стадією досудового розслідування.

За отриманою під час досудового розслідування інформацією ОСОБА_6 може бути причетна до працевлаштування осіб чоловічої статі на посади вчителів за грошову винагороду, отже, передчасним буде рішення про відмову в накладенні арешту на вилучені грошові кошти, адже вони підлягають ретельній перевірці, при тому, що у провадженні до конфіденційного співробітництва були залучені інші особи, один з яких й був працевлаштований до освітнього закладу очолюваного ОСОБА_6 .

Колегія суддів звертає увагу, що більша частина вилученого під час обшуків майна містить інформацію щодо тих осіб, які за отриманою органом досудового розслідування інформацією були фіктивно влаштовані на посади вчителів з подальшим наданням відстрочки від проходження військової служби та передачею своїх банківських карток для виплати заробітної плати третім особам з неможливістю користуватися ними, а отже, ця інформація підлягає перевірці, для чого і вимагається накладення арешту на ці документи та речі, а також грошові кошти.

Більш того, в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав того, яким чином накладення арешту на вилучені документи, речі та грошові кошти, призведе до порушення прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , адже в разі не підтвердження відомостей про те, що вони мають значення у кримінальному провадженні, грошові кошти та інші речі, будуть повернуті власникам, в той час, як не накладення арешту на майно та документи, які стали підставою для надання ряду осіб відстрочки від проходження військової служби, призведе до неможливості встановити обставини вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування.

За вказаних обставин, під час судового розгляду за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності власника та володільця вилученого майна обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Рішення слідчого судді про необхідність задоволення внесеного клопотання відповідає вимогам кримінального процесуального закону і скасуванню не підлягає.

За будь-яких підстав, колегія суддів не може ухвалити рішення про відмову у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Чернігівської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, як про це просить захисник, адже з клопотанням про накладення арешту в рамках проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні звертався слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 та третьої особи ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2025 року про арешт майна, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_28