Справа № 526/2346/25
Провадження № 1-кс/526/270/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року м. Гадяч

слідча суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 18.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в:

23 липня 2025 року слідча СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000390 від 18.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, вказуючи, що 17.07.2025 року до ВП №2 Миргородського РВП надійшла заява від начальника відділу юридичних та майнових питань ОСОБА_5 про те, що 27.06.2025 р. під час виконання своїх посадових обов?язків працівниками державної лісової охорони в кварталі 67 виділі 33 Лохвицького лісництва Гадяцького надлісництва філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України», була виявлена незаконна порубка 8 дерев різних порід. ЖЄО №5099 від 17.07.2025 року.

За даним фактом 18.07.2025 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000390, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Виїздом слідчо-оперативної групи 18.07.2025 року на місце події та проведеним оглядом встановлено, що у 67 кварталі 33 виділі та у 68 кварталі 11 виділі Лохвицького лісництва Гадяцького надлісництва Філії «Слобожанський лісовий офіс» ДП «Ліси України» виявлено місцевість, де поміж сиро ростучих дерев різних порід, знаходяться 2 свіжоспиляних пні від сироростучих дерев породи «В`яз», 4 свіжоспиляних пні від сироростучих дерев породи «Ясен зелений», 1 свіжоспиляний пень від сироростучої деревини породи «Клен». Також було виявлено 1 сироростучу свіжо зломлену деревину породи «Дуб».

В ході огляду встановлено, що діаметр пня №1- 15 см., пня №2 - 28 см., пня №3 - 23 см., пня №4 - 20 см., пня №5 - 17 см., пня №6 - 18 см., пня №8 - 17 см., діаметр зломленої деревини 28 см.

Під час огляду було виконано зрізи з пнів № 1,2,3,4,6,8, які вилучено до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Вилучені в ході огляду зрізи 18.07.2025 року постановою слідчого визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.170, ч.5 ст.171 КПК України, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані зрізи, для їхнього подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив накласти арешт на вилучені 18.07.2025 зрізи пнів, які згідно постанови слідчого визнані речовими доказами.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши думку слідчого, власника майна, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Судом встановлено, що відомості про дану подію внесені до ЄРДР 18.07.2025 за №0000390, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні № 0000390 від 18.07.2025 зрізи з пнів № 1,2,3,4,6,8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000390.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, тому метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000390 від 18.07.2025 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучені: зрізи з пнів, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000390.

Слідча суддя, дослідивши зазначені в клопотанні слідчого обставини, дійшла до обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на транспортні засоби, мотопили, дрова та зрізи з пнів № 1,2,3,4,6,8 є необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 18.07.2025 року їх визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, як таких, що зберегли на собі сліди злочину, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 246 ч.1 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави для накладення арешту на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідча суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначені у клопотанні зрізи з пнів відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Керуючись ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 18.07.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - задовольнити.

Накласти арешт до прийняття остаточних процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0000390 від 18.07.2025 на вилучені 18.07.2025 під час проведення огляду місця події зрізи з пнів № 1,2,3,4,6,8 з позбавленням права відчуження, розпорядження, використання та проведення будь-яких змін у деревині.

Місцем зберігання визначити камеру зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області по вулиці Гоголя, 19, м. Лохвиця, Миргородського р-ну, Полтавської області,

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідча суддя: ОСОБА_1