Справа № 148/525/25
Провадження №11-кп/801/771/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.05.2025 у об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000043 від 13.02.2025, за № 0000065 від 03.03.2025, за № 0000018 від 06.03.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 23.02.2017 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч.3, 75 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;

- 21.02.2019, Немирівським районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.2, 185 ч.2, 70, 71 КК України до п`яти років позбавлення волі;

- 20.10.2020, Немирівським районним судом Вінницької області за ст. ст. 289 ч.2, 185 ч.2, 70 КК України до шести років позбавлення волі

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив змінити вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 01 травня 2025 року в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України.

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.05.2025 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 185 ч.4, 357 ч.1 КК України і призначено йому покарання:

по ст. 185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років;

по ст. 357 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим у виді позбавлення волі строком на шість років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 за даним вироком рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування під вартою (попереднього ув`язнення) в період з 26.03.2025 по день набрання вироком законної сили, відповідно до вимог ст. 72 ч.5 КК України, зарахувавши період тримання під вартою (попереднє ув`язнення) у строк покарання, із розрахунку один день позбавлення волі за один день тримання під вартою (попереднього ув`язнення), а також зарахувати в строк відбування покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом в період з 27.02.2025 по 25.03.2025 (включно, в кількості 26 днів), відповідно до вимог ст. 72 ч.7 КК України, якою визначено, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 13283,13 грн. (тринадцять тисяч двісті вісімдесят три дві гривні 13 коп.).

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи неодноразово засудженим за вчинення злочинів проти власності, востаннє 20.10.2020 Немирівським районним судом Вінницької області, який ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.01.2021 змінено, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі та 26.11.2024 звільнившись з місць позбавлення волі, маючи при цьому не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (строк дії якого продовжено по теперішній час), ОСОБА_7 , 01.02.2025 близько 23:00 год., з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов до домогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , після чого відчини ворота, тим самим незаконно проник на територію подвір`я.

Продовжуючи злочинні дії, направлені на вчинення крадіжки, ОСОБА_7 будучи впевненим у своїй безкарності та маючи на меті вчинити крадіжку товарно-матеріальних

цінностей із вищевказаного домоволодіння, користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б усвідомлювали його протиправні дії, з метою власного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, підійшов до підвального приміщення розташованого на території вище вказаного домогосподарства, де шляхом відкриття вхідних дверей, проник всередину та усвідомлюючи, що наявне в середині майно, завідомо є чужим для нього, тобто таким, що перебуває у власності іншої особи незаконно заволодів бухтою садового шлангу для поливу торгової марки «SYMMER» серії «SuperLight 50/18» довжиною 50 м., вартістю 1403,20 грн., бухтою садового шлангу для поливу торгової марки «Cellfast» серії «Ekonomik (10-021)» вартістю 1054,72 грн., бухтою поліпропіленового шпагату білого кольору «500 текс 4кг 2000м» торгової марки «BIRLIK» вартістю 874,70 грн. та підставкою-статуеткою (кашпо) «Янгол» для квітів з чашею зверху, виготовленої з гіпсу вартістю 500 грн., що належать ОСОБА_9 .

Після вчинених дій ОСОБА_7 залишив місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 3 832,62 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення майнових злочинів, останній раз вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 20.10.2020 зі змінами внесеними ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15.01.2021 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільнений 26.11.2024 з місць позбавлення волі, а також достовірно знаючи, що відносно нього на розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000043 від 13.02.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та маючи не зняту і непогашену в установленому порядку судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові умисні корисливі злочини за наступних обставин.

Так, у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), ОСОБА_7 , 15.02.2025 близько 23 години, проходив по АДРЕСА_4 , де помітив гаражне приміщення, розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , належне ОСОБА_10 , та у цей момент у нього виник корисливий умисел на вчинення крадіжки майна із даного приміщення. Після чого, ОСОБА_7 шляхом відкриття воріт даного домоволодіння, що знаходяться зі сторони вул. Василя Багрія м. Тульчин Вінницької області потрапив на подвір`я та проник через незамкнені двері до вказаного гаражного приміщення.

В подальшому, він реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що вчиняє протиправні дії у період дії воєнного стану в Україні, таємно, повторно, умисно, з корисливих мотивів, в зазначеному гаражному приміщення на столі, виявив та викрав електроінструменти, а саме: кутову шліфувальну машинку марки «Дніпро - М» моделі «МШК-1250Р», вартістю 755,00 гривень, дриль марки «Vitals» серії «Master», вартістю 1868,40 гривень, а також акустичну портативну колонку марки «Grunhelm» моделі «GW-267», вартістю 607,32 гривень, що належні потерпілому ОСОБА_10 .

Після вчинених дій, ОСОБА_7 залишив місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме 23.02.2025 передав його під заставу приватному товариству «Ломбард «9999» Сіренко Ю.С. і Компанія» за грошові кошти в розмірі 1050 гривень.

Отже, своїми незаконними діями, ОСОБА_7 завдав майнової шкоди потерпілому на загальну суму 3230,72 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи вчинення злочинів у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), 13.03.2025, близько 23 години, в черговий раз, в особистих справах проходив через територію домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в альтанці на столі помітив гаманець та в нього раптово виник корисливий умисел на крадіжку чужого майна.

Далі, ОСОБА_7 , будучи впевненим у своїй безкарності та маючи на меті вчинити крадіжку, керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, відкрив вказаний гаманець в якому виявив грошові кошти належні ОСОБА_11 та скориставшись тим, що за його діями ніхто спостерігає, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що вказані грошові кошти, завідомо є чужими для нього, тобто такими, що перебувають у власності іншої особи, діючи умисно, протиправно, таємно, повторно, в період дії воєнного стану, незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 7000 гривень.

Після вчинених дій ОСОБА_7 залишив місце злочину, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 7000 грн.

Крім того, ОСОБА_12 не зупинившись на скоєних злочинах продовжив їх вчинення, а саме у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим продовженням), 13.03.2025 близько 23 години 20 хвилин, з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов у двір багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де відразу підійшов до припаркованого там транспортного засобу марки ВАЗ моделі 2102 реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного потерпілому ОСОБА_13 , оскільки за декілька днів до цього ОСОБА_7 через вікно кришки багажного відділення у вказаному автомобілі бачив два пластикові кейси із електроінструментами.

В подальшому він перебуваючи біля вказаного автомобіля та реалізовуючи свій злочинний умисел, повторно, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що вчиняє злочин у період дії воєнного стану в Україні, відкрив кришку багажника даного транспортного засобу, яка не була закрита на замок та з багажного відділення дістав і викрав набори електроінструментів, а саме: шурупокрут акумуляторний торгової марки «ЗЕНИТ» моделі «ЗША-18/2 LI PROFI» в кейсі чорного кольору, вартістю 1716,00 гривень, перфоратор акумуляторний торгової марки «HAISSER» моделі «HSR213B-Z» у кейсі чорного кольору, вартістю 1463,85 гривень, набір ключів шестигранних Г подібної форми (9 одиниць) вартістю 109,65 гривень, набір ключів зірочка, торгової марки «MasterTool» (9 одиниць), вартістю 122,40 гривень, що належні потерпілому ОСОБА_13 .

Після вчинених дій, ОСОБА_7 залишив місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме переніс його до будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав його для власних потреб до 17.03.2025.

Отже, своїми незаконними діями, ОСОБА_7 завдав майнової шкоди потерпілому на загальну суму 3411,85 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 26.02.2025 близько 14:30, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виявив жіночу сумку з особистими речами, належну ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_7 , яку остання попередньо залишила в нього вдома. В подальшому, ОСОБА_7 , в особистих речах ОСОБА_14 , а саме в гаманці який перебував у сумці, виявив банківську картку АТ «Укргазбанк» НОМЕР_2 , відкриту на ім`я її чоловіка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з прямим умислом безпосередньо спрямованим на заволодіння банківською карткою та

переслідуючи корисливу мету подальшого її використання, шляхом розрахунку за товари в магазинах, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій і свідомо бажаючи настання їх негативних наслідків, шляхом вільного доступу викрав банківську картку з номером АТ «Укргазбанк» НОМЕР_2 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що призначена міра покарання є надмірно суворою та такою, що не відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого.

Захисник вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю, щиро жалкує про скоєне, сприяв у розкритті даних правопорушень, (добровільно видав викрадені речі, за його участі було проведено слідчий експеримент), за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, потерпіла сторона претензій до нього не має, про що свідчить відсутність цивільних позовів по справі, (викрадені речі будуть повернуті потерпілим), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тому наявні підстави застосування ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, офіційно непрацевлаштований, відсутність обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання та згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання та визначив покарання у виді позбавлення волі.

Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення вважає, що визначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Доводи захисника щодо застосування ст.69 КК України є безпідставними.

Статтею 69 КК України передбачено призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , викладаючи свої доводи, посилається на обставини, які були належним чином досліджені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення відносно обвинуваченого.

Крім того, доводи апеляційної скарги не містять нових відомостей, які полягають у переоцінці обставин, що були відомі суду першої інстанції під час винесення вироку.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним, обгрунтованим та вмотивованим, прийнятим з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та підставами, передбаченими ст. 409 КПК України для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не встановлено

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.05.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4