УХВАЛА

05 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 766/3450/23

провадження № 51-3027ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2024 рокущодо нього,

встановив:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, на строк 15 років та з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК зараховано ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі день за день і постановлено обчислювати строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі з моменту взяття під варту - з 26 травня 2023 року.

Постановлено згідно з частиною 4 статті 72 КК додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг - виконувати окремо і строк його відбування обчислювати з моменту відбування основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 червня 2025 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2024 року - без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаним вироком суду першої інстанції щодо нього.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, посилаючись на недоведеність його вини, фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Тобто, у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, касаційна скарга засудженого адресована до Верховного Суду України Касаційного кримінального суду, тоді як у відповідності до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Відповідно до частини 1 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

При цьому, порядку касаційного перегляду виключно вироку суду першої інстанції чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Однак засуджений, всупереч зазначеним вище положенням кримінального процесуального закону, не ставить вимог щодо ухвали Херсонського апеляційного суду від 24 червня 2025 року за результатами перегляду вироку місцевого суду.

Відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Проте у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить Верховний Суд вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2024 рокущодо нього скасувати, кримінальне провадження відносно нього закрити, або скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, чим допустив неузгодженість своєї позиції.

Таким чином, прохальна частина касаційної скарги викладена без урахування положень статті 424 КПК та вимог статті 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, вимоги засудженого є нечіткими та не конкретними.

Зазначені обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогамичастини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 листопада 2024 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3