Справа № 464/6504/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/558/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000855 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2025 року, у стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, з професійно-технічною освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактичної проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , згідно із ст.89 КК України судимості немає,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

Захисник обвинуваченої оскаржив вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2025 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено їй покарання у виді 6 років позбавлення волі, без конфіскації належного їй майна.

Початок відбуття строку покарання рахується з часу звернення вироку до фактичного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь Державного бюджету України 1514,56 грн. витрат на залучення експерта.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить зміними вирок в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ч.1 ст. 69 КК України, та відповідно до ч.1 ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з покладенням відповідних обов`язків. Вважає вирок незаконним, оскільки призначене покарання занадто суворе та не відповідає вчиненому.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ОСОБА_7 тільки намагалась передати наркотичні засоби своєму чоловікові ОСОБА_9 , який перебував в слідчому ізоляторі. Останній являється наркозалежним, перебуває на замісній терапії і фактично він чинив тиск на дружину просячи надіслати наркотичні засоби. Даний епізод збуту був єдиний, ОСОБА_7 не збувала наркотичні засоби іншим особам і не отримувала зі збуту вигоди.

Після встановлення факту спроби передачі наркотичних засобів ОСОБА_7 повністю визнала свою вину, розкаялась та сприяла розкриттю злочину.

Крім того після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , пройшла курс реабілітації, оскільки сама була наркозалежна та влаштувалась на роботу. Вона являється матір`ю чотирьох дітей і хоч була позбавлена материнських прав, продовжує піклуватись ними. Таким чином є декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбачених ст. 66 КК України і відсутні обтяжуючі обставини.

Апелянт просить врахувати зазначене та застосувати до обвинуваченої вимоги ч. 1 ст. 69, ч.1 ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 , у невстановленому досудовим слідством місці та у невстановлений досудовим слідством час, проте, не пізніше 03.09.2024, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини у місця позбавлення волі, всупереч вимогам ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбала невстановлену кількість особливо небезпечної психотропної речовини - «PVP», масою не менше 0,2826 грам. 03.09.2024 ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому досудовим слідством місці та у невстановлений досудовим слідством час з метою приховування своєї злочинної діяльності та для того, щоб не бути викритою працівниками правоохоронних органів, з метою замаскування та збуту особливо небезпечної психотропної речовини в Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20, помістила особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», масою 0,2826 грам в поліетиленовий згорток, який помістила в поліетиленовий пакет, після чого, заховала його під пластиковою рейкою дорожньої сумки із зовнішньої сторони. Надалі, 03.09.2024, близько 16:50 год. ОСОБА_7 зайшла у відділення ТОВ «Нова пошта» №3, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Угорська, 22 та здійснила відправлення посилки від свого імені адресатом якої був її чоловік ОСОБА_9 , який утримується в Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19», що за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 20, завершивши свій злочинний умисел на збут особливо небезпечних психотропних речовин шляхом передачі цих речовин у місця позбавлення волі. 08.09.2024, в період часу з 12:35 год. по 13:13 год., у службовому приміщенні огляду вхідної кореспонденції Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19», що розташована за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 20, працівниками поліції в ході огляду місця події серед іншого виявлено та вилучено дорожню сумку, поліетиленовий згорток із поліетиленовим пакетом з порошкоподібною речовиною білого кольору «PVP», масою 0,2826 грам, який віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин обіг яких заборонено, які ОСОБА_7 незаконно придбала, зберігала з метою збуту та збула шляхом передачі цих речовин у місця позбавлення волі.

Обвинувачену ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції було належним чином повідомлений про розгляд справи, однак в суд апеляційної інстанції не прибула з невідомих причин, клопотання про відкладення не подавав.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 просив здійсеювати розгляд без його довірительки.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомив про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідача, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційні вимоги сторони захисту, міркування прокурора ОСОБА_8 , кий просив відмовити в задоволені апеляційної скарги та залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 307 КК України, вчиненого за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин шляхом передачі цих речовин у місця позбавлення волі, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Виходячи з положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно судом першої інстанції міра покарання обвинуваченій ОСОБА_7 була призначена з врахуванням вимоги ст. 50, 65 КК України, в межах статті обвинувачення в мінімальній мірі покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, а саме вчинення тяжкого злочину, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченої, яка згідно ст.89 КК України судимості немає, проте, за місцем фактичного проживання позитивно не характеризується, позбавлена батьківських прав щодо своїх неповновнолітніх дітей та дійшов до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у межах санкції статті за вчинений злочин у виді позбавлення волі, яке буде достатнім та необхідним для досягнення мети покарання визначеної ст.50 КК України.

Беручи до уваги зазначене вище, з метою попередження нових кримінальних правопорушень колегія суддів вважає, що обвинуваченій, було призначено покарання якевідповідає принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Апеляційні вимоги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 були предметом розгляду в суді першої інстанції, і не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційні вимоги захисника не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, які викладені у вироку.

Підстав для застосування положень ст.69 та ст.75 КК України судом апеляційної інстанції не встановлено. Зазначені стороною захисту обставини, що пом`якшують покарання враховані судом при визначені строку покарання, проте, такі не свідчать про істотне зниження ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину.

Будь яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено, а відтак не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги поданої захисником.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, відповідно підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2025 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: