Провадження № 1-кп/643/766/25
Справа № 643/4942/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

23.02.2025 приблизно о 16:00 год., більш точний час в ході судового розгляду не встановлено, в період дії в Україні воєнного стану, ОСОБА_4 , знаходячись неподалік свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 побачив поряд зі своїм будинком, а саме біля будинку № 1 по пров. Механічному, в м.Харкові, транспортний засіб марки «ГАЗ 2410», д.н.з. НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, 1988 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 та фактично перебував у праві власності потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Розуміючи, що вказаний автомобіль перебуває за вказаною адресою довгий проміжок часу, приблизно з 2022 року, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що вказаний транспортний засіб належить малознайомому на ім`я ОСОБА_7 , крім того побачивши на лобовому склі автомобіля припис Харківської міської ради про усунення порушень шляхом демонтажу транспортного засобу вирішив, що вказаний транспортний засіб покинутий власником у зв`язку з чим у останнього виник корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, тобто з метою подальшої розборки вказаного транспортного засобу на металобрухт.

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою сторонніх осіб, не повідомивши останніх про свій злочинний умисел, перекотив вказаний транспортний засіб у свій гараж, розташований за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова, 26, де почав його розбирати з метою здачі на металобрухт, таким чином вчинивши незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ГАЗ 2410», д.н.з. НОМЕР_1 , у кузові оттого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 48825 гривень 97 копійок згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєному кримінальному правопорушенні та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім того, потерпілий повідомив суд, що обвинувачений повністю компенсував йому збитки завдані кримінальним правопорушенням, цивільний позов не заявляв.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та додав, що за тиждень до вчинення злочину побачив на автомобілі потерпілого припис Харківської міської ради про усунення порушень шляхом демонтажу транспортного засобу вирішив, що вказаний транспортний засіб покинутий власником у зв`язку з чим у з метою подальшої розборки вказаного транспортного засобу на металобрухт вирішив незаконно ним заволодіти. З цією метою він перекатив автомобіль потерпілого ближче до свого гаражу і почав розбирати автомобіль на запчастини. Наступного дня прийшла поліція і він віддав цей автомобіль поліції. Збитки відшкодував потерпілому.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав вину у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та визнає винним ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: вимога щодо судимостей обвинуваченого; копія паспорта ОСОБА_4 ; копію диплома, довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; постанови слідчого про визнання речових доказів зберігальна розписка про отримання речового доказу на зберігання, акт про судові витрати на проведення експертизи.

Мотиви призначення покарання

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий; не одружений, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, відсутність матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді обмеження волі на строк 3 роки.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, позаяк обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував збитки потерпілому.

За таких обставин, суд вирішив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на один рік, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України.

На думку суду, призначене покарання ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінально караного діяння та є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

Цивільний позов не заявлений.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведену експертизу у справі згідно акту № 3046 від 03.03.2025 року у розмірі 6361,20 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, позаяк відповідний клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирати.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати за проведену експертизу у справі згідно акту № 3046 від 03.03.2025 року у розмірі 6361,20 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий докази: транспортний засіб марки Газ 2410 р.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору, кузов якого має пошкодження у вигляді розпилу частин кузову, а саме: відпиляний дах, чотири двері, капот, переднє праве крило, повністю розібраний салона автобіля - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

Речовий доказ: диск CD-R , з відеозаписом з камери спостореження ТОВ ВЕАСК ЛТД, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1