Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3369/23
Провадження № 1-кп/644/331/25
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

23 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 30.06.2021, за обвинувальним актом складеним стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом, складеним у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

До вище вказаного обвинувального акту, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 призначено підготовче судового засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 2 а.с. 3-4).

I. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

13 березня 2025 року через канцелярію Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , яка діє на підставі ордеру серії АХ № 1230210 від 20.01.2025, про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 2 а.с. 44-52).

В обгрунтування клопотання зазначено, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, складення та затвердження обвинувального акту відбулося поза межами досудового розслідування, зокрема 29.05.2023, а направлення обвинувального акту до суду 30.05.2023, тоді коли ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2021 строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 07.03.2022, яка є кінцевою датою досудового розслідування. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять документів, які б підтверджували, що підозрюваний та захисник належним чином повідомлялися про закінчення досудового розслідування у встановленому законом порядку, а також про факт отримання дозволу на доступ до матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України. Заразом відсутні докази того, що сторона захисту оголошувалася у розшук чи умисно зволікала в ознайомленні з матеріалами справи. Крім того, відсутні навіть спроби зв`язку з підозрюваним та/або захисником, зокрема шляхом здійснення телефонних дзвінків стороною обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання про закриття кримінального провадження у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 підтримав заперечення надані до суду 26.07.2023 (т. 1 а.с. 86-90), а також, враховуючи зазначене, заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження № 0000265 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України (т. 2 а.с. 81-83), мотивуючи це тим, що стороною захисту подано повторно клопотання новому складу суду та за змістом воно ідентичне попередньому, не містить ніяких нових відомостей чи фактів. Отже, оскільки Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.12.2024 скасовано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд зазначеного обвинувального акту у суді першої інстанції, то зазначене вище клопотання захисту про закриття кримінального провадження не підлягає повторному розгляду, у зв`язку з чим, прокурор просить відмовити в його задоволенні та призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Крім цього, прокурор.

Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінено на Індустріальний районний суд міста Харкова.

?. Встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів.

Згідно з матеріалами кримінального провадження 30.06.2021 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265, та розпочато досудове розслідування за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.с. 12).

08.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, зокрема: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, повторно, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди (т. 1 а.с. 13, 177).

Інкриміноване ОСОБА_5 діяння як на час повідомлення про підозру, так і наразі належить до категорії тяжких злочинів у сфері службової діяльності та не пов`язано з посяганням на життя та здоров`я особи.

Отже, з 08 вересня 2021 року розпочато обрахунок двомісячного строку проведення досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру, визначеного п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України для закінчення досудового розслідування, який спливав 08.11.2021.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу, до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.11.2021 строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 07.03.2022 (т. 2 а.с. 18).

27.02.2022 прокурором відділу 31/1 Харківської обласної прокуратури підписано доручення у межах кримінального провадження № 0000265 про повідомлення підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, яким доручено слідчому Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 повідомити обвинуваченого ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування (т.1 а.с. 13, 46-47).

На виконання зазначеного вище доручення, слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтава підписано повідомлення для підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів за вих. 265/10/Х-15-02-2 від 27.02.2022, з копії якого суд вбачає, що зазначене повідомлення, адресоване ОСОБА_5 , захиснику - адвокату ОСОБА_4 без зазначення адрес чи інших даних з приміткою «повідомлення надіслано на телефоні засоби зв`язку наданими підозрюваним» (т. 1 а.с. 48, 108).

У вказаному повідомленні зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 30.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, завершено та Ви маєте право на доступ до матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. На підставі ст. 290 КПК України Ви маєте право на ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження за правилами цієї статті у приміщенні Харківської обласної прокуратури за адресою: м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, або у приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7-а (т. 1 а.с. 48, 108).

Суд зауважує, що з приводу узгодження зі слідчим часу та дати ознайомлення відсутня будь-яка інформація, не зважаючи, що у повідомленні вказано дві різні адреси для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000265 від 30.06.2021.

Отже, суд ставиться критично до аргументів сторони обвинувачення, що обвинувачений і захисник знали особисті телефони прокурора та слідчого та могли зв`язатись з ними з метою погодження конкретного часу та місця ознайомлення, адже це суперечить положенням ст. 137 КПК України, крім цього суд враховує, що передбачення ст. 283 КПК України процесуального закону обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого у п.1 ст. 6 Конвенції, передбаченого ст.7, ч.1 ст.21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ (правовий висновок об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду у справі № 283/1638/23 від 17.02.2025).

Зокрема, Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява № 8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене. Отже, такий процесуальний строк досудового розслідування - є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний. Тому суд переконаний, що застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування навіть на один або кілька днів не є зайвим формалізмом або "правовим пуризмом", оскільки: (1) строки досудового розслідування є граничними, (2) положення ч. 5ст. 294 КПК виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.

Як вбачається з наданих пояснень під час підготовчого судового засідання та заперечень сторони обвинувачення від 26.07.2023 за № 31/1-6619 вих. 23 (т. 1 а.с. 86-90) зазначене вище повідомлення та запит про надання матеріалів сторони захисту направлено ОСОБА_5 , захиснику - адвокату ОСОБА_4 засобом зв`язку - єдиним, який на той час був доступним, а саме «Кур`єрсько-поштовим сервісом». Слідчим винайдено єдиний на той момент доступний спосіб надіслання повідомлень. Крім того, слідчим 10.03.2022 направлено повістки ОСОБА_5 та його адвокату тим же засобом зв`язку. Слідчим та особами, які здійснювали оперативний супровід зазначеного кримінального провадження, здійснювалися неодноразові дзвінки на телефонні номери ОСОБА_5 та його захиснику - адвокату ОСОБА_4 , однак позитивного результату такі дзвінки не давали до травня 2023 року (т. 1 а.с. 87), що підтверджується рапортом від 26.04.2022 (т. 1 а.с. 91)

З рапорту старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 судом установлено, що 27.02.2022 підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику засобами поштового зв`язку направлено повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 та повістки про виклик. У вказаний у повістках час останні до слідчого та прокурора не прибули, про своє місце знаходження не повідомили. В подальшому, в період з березня 2022 року по квітень 2023 з метою виклику ОСОБА_5 , для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, останньому неодноразово здійснювалися виклики в інтернет-месенджерах, однак відповідей не було. У квітні 2023 при здійсненні чергового дзвінка, ОСОБА_5 відповів та з ним була узгоджена дата та час подальшого проведення процесуальних дій (т. 1 а.с. 91).

Під час підготовчого судового засідання 13 березня 2025 року (т. 2 а.с. 60-61) прокурор просив відкласти судове слухання задля надання письмових заперечень на клопотання про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 та надання доказів на підтвердження обставин викладених у рапорті старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 від 26.04.2023 (т. 1 а.с. 91).

Суд бере до уваги, що стороною обвинувачення надано в межах матеріалів кримінального провадження № 0000265 від 30 червня 2021 року повістки від:

10 березня 2022 року про явку ОСОБА_5 до каб № 6 Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7-а, для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000265 о 10 год 00 хв на 15 березня 2022 року, 16 березня 2022 року, 14 березня 2022 року відповідно (т. 1 а.с. 51, 52, 53, 92, 93, 94), а також про явку ОСОБА_4 о 10 год 00 хв на 14, 15 та 16 березня 2022 року відповідно (т. 1 а.с. 55, 56, 57, 96, 97, 98);

24 березня 2022 року про явку ОСОБА_5 до каб № 6 Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7-а для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження о 10 год 00 хв на 30 березня 2022 року, 29 березня 2022 року, 28 березня 2022 року відповідно (т. 1 а.с. 59, 60, 61, 100, 101, 102), а також про явку ОСОБА_4 о 10 год 00 хв на 28, 29 та 30 березня 2022 року відповідно (т. 1 а.с. 63, 64, 65, 104, 105, 106), що направлялись захиснику ОСОБА_5 та йому безпосередньо засобом зв`язку - єдиним, який на той час був доступним та обраним слідчим в умовах повномаштабного вторгнення рф на територію України, а саме: «Кур`єрсько-поштовим сервісом», враховуючи, що з 24.02.2022 місто Харків знаходилося під масованими обстрілами, прокуратура, Територіальне управління ДБР розташоване у м. Полтаві, працювали дистанційно, а канцелярія та СЕД не працювали.

Суд бере до уваги, що у відповіді керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві (т. 1 а.с. 121) на адвокатський запит ОСОБА_4 за вих. № 14-56/06-2023 від 20.06.2023 щодо фінансових підстав взаємодії ТУ ДБР у м. Полтаві з ФОП ОСОБА_7 «Кур`єрсько-поштовий сервіс», зазначено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_7 є «інша поштова та кур`єрська доставка» (КВЕД 53.20) (т. 1 а.с. 121).

Враховуючи зазначене, суд наголошує, що правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулювання відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг здійснюється Законом України «Про поштовий зв`язок» та Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у редакції, що діяли на час повідомлення ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 та надсилання повісток про виклик, тобто станом на 27.02.2022.

За приписами ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» № 2759-III від 04 жовтня 2001 року (надалі за текстом - Закон № 2759-III) визначено, що поштовий зв`язок це приймання, обробка, перевезення та доставка (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій.

Відповідно до ст. 13 Закону № 2759-III оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості. У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 2759-III державне замовлення щодо надання послуг поштового зв`язку обумовлюється державним контрактом між уповноваженим центральним органом виконавчої влади, визначеним Кабінетом Міністрів України, та оператором. Оператори надають відповідно до законодавства України послуги на пільговій основі з покриттям пов`язаних з цим витрат за рахунок Державного бюджету України і місцевих бюджетів.

Пунктом 2 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що просте поштове відправлення це поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки; реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 передбачено, що надання послуг поштового зв`язку, окрім іншого, повинно підтверджуватись розрахунковим документом (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що має форму та зміст встановлені відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» .

За приписами п. 6 Правил надання послуг поштового зв`язку оператор поштового зв`язку для оформлення приймання, перевезення, доставки та вручення поштових відправлень, поштових переказів та здійснення інших пов`язаних з цим виробничих операцій повинен мати штампувальні поштові пристрої, інші засоби поштового зв`язку, перелік і порядок застосування яких установлюється Мінінфраструктури. Передача в користування іншим операторам поштового зв`язку, фізичним і юридичним особам штампувальних поштових пристроїв забороняється. Оператори поштового зв`язку під час надання послуг поштового зв`язку застосовують штампувальні поштові пристрої, відбитки яких відмінні від відповідних пристроїв національного оператора поштового зв`язку.

Згідно п. 61 вказаних Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися. Під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, поштові відправлення повертаються відправникові для відповідного оформлення (п. 73 Правил).

На квитанціях на оплату послуг доставки «Кур`єрсько-поштовий сервіс» міститься посилання на веб-сайт courier.aia.ua, на якому вказано контакти даної кур`єрської служби, а саме: ОСОБА_8 ФОП ОСОБА_9 , м. Харків, б-р Фронтовиків, 4, заразом функціонал веб-сайту courier.aia.ua, що вказаний на бланку квитанції не дозволяє за її номером відстежити дату прийняття відправлення до пересилання, її вручення тощо, а самі квитанції, у супереч чинному законодавству не містять ні факту оплати послуг, ні відбитку календарного та поштового штемпеля, що унеможливлює встановити суду факт належного поштового відправлення ТУ ДБР в м. Полтаві, його дату, а також належного отримання підозрюваним та/чи його захисником відповідних повісток та повідомлень від ТУ ДБР в м. Полтаві.

Окрім зазначеного, заразом, суд ставиться критично до вказаних доводів сторони обвинувачення щодо належного повідомлення ОСОБА_5 та його захисника про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів на підставі вище зазначених повісток та повідомлень, та не бере до уваги аргументи сторони обвинувачення відносно того, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 зупинився 28.02.2022 після направлення повідомлення підозрюваному про закінчення досудового розслідування, тому проміжок часу з 28.02.2022 до 29.05.2023 не включається у строк досудового розслідування, оскільки повідомлення про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів складалися слідчим 27.02.2022, коли прокурори та слідчі працювали дистанційно, не перебували в адміністративних будівлях установ через ризик ракетного обстрілу, тому слідчий не міг зазначити конкретний час та місце проведення слідчої дії, так як не мав права розголошувати місце тимчасової дислокації, при цьому вказав старі адреси як приміщення прокуратури, так і приміщення ТУ ДБР.

Згідно зі ст.111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Стаття 112 КПК України регламентує, що у повідомленні повинно бути зазначено: 1) прізвище та посада слідчого, прокурора, слідчого судді, найменування суду, який здійснює повідомлення; 2) адреса установи, яка здійснює повідомлення, номер телефону чи інших засобів зв`язку; 3) ім`я (найменування) особи, яка повідомляється, та її адреса; 4) найменування (номер) кримінального провадження, в рамках якого здійснюється повідомлення; 5) процесуальний статус, в якому перебуває особа, що повідомляється; 6)дата, час та місце проведення процесуальної дії, про яку повідомляється особа; 7) інформація про процесуальну дію (дії), яка буде проведена, або про здійснену процесуальну дію чи прийняте процесуальне рішення, про які повідомляється особа; 8) вказівка щодо необов`язковості участі в процесуальній дії та її проведення без участі особи, яка повідомляється, в разі її неприбуття; 9) підпис слідчого, прокурора, слідчого судді, судді, який здійснив виклик.

В свою чергу, згідно зі ст. 133, 135, 136, 137 КПК України слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Суд зауважує, що в матеріалів кримінального провадження наявні квитанції на оплату послуг доставки «Кур`єрсько-поштовим сервісом» № 4235939 з описом про направлення копії доручення та повідомлення від 27 лютого 2022 року на адресату та на ім`я ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 111) та № 4235940 про направлення копії доручення та повідомлення від 27 лютого 2022 року на адресу та на ім`я ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 112), також наявні квитанції на оплату послуг доставки № 4236020 (т. 1 а.с. 58, 99), № 4236019 (т. 1 а.с. 54, 95), № 4236024 (т. 1 а.с. 62, 103), № 4236026 (т. 1 а.с. 66, 107) згаданих вище повісток від 10 та 24.03.2022 адресатам на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , але будь-які відомості про факт доставлення (вручення) зазначених документів, відмови адресатів від отримання поштових відправлень суду не надано.

Суд бере до уваги доводи сторони захисту, що вказані вище квитанції на оплату послуг доставки не містять інформацію про факт передання їх на відправку оператору (кур`єру) послуг доставки «Кур`єрсько-поштовим сервісом» чи взяття їх до роботи «Кур`єрсько-поштовим сервісом», зокрема дату такого передання/отримання, що могло б бути підтверджено відбитком штемпеля служби доставки із зазначенням дати та часу прийняття листів, відповідних актів прийняття повісток тощо.

Суд зауважує, що враховує, що широкомасштабне вторгнення рф в Україну не могло не вплинути на діяльність правоохоронних органів та в цілому на можливість належного виконання своїх процесуальних обов`язків всіма учасниками кримінального провадження, однак це жодним чином не позбавляє обов`язку діяти згідно з нормами чинного законодавства.

Враховуючи наведене вище, суд відхиляє доводи прокурора про те, що в умовах воєнного стану, який діє в Україні з 24 лютого 2022 року, слідчий користуючись послугами кур`єрської доставки послуг «Кур`єрсько-поштовий сервіс» ФОП ОСОБА_9 , діяв максимально ефективно з метою дотримання змісту та форми кримінального провадження задля забезпечення безпеки учасників кримінального провадження під час дії воєнного стану, враховуючи, що захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 , у травні 2023 року була повідомлена слідчим про завершення доcудового розслідування та надання матеріалів для ознайомлення шляхом телефонного зв`язку, що ніким не оспорювалось у суді, та свідчить про суперечність показів сторони обвинувачення.

Окрім цього, стороною обвинувачення, в супереч ст. 92 КПК України, так і не надано суду жодних доказів на підтвердження обставин наведених у рапорті старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 від 26.04.2022 (т. 1 а.с. 91), що ОСОБА_5 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження неодноразово здійснювалися виклики в інтернет-месенджерах, телефонні дзвінки, а у квітні 2023 року при здійсненні чергового дзвінка, ОСОБА_5 відповів та з ним була узгоджена дата та час подальшого проведення процесуальних дій.

Суд бере до уваги, аргументи захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , що стороною обвинувачення могло бути повідомлено підозрюваного та/або його захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, шляхом здійснення телефонних дзвінків на відомі стороні обвинувачення номери телефонного зв`язку підозрюваного та його захисника, що не заперечує прокурор, а також стороною обвинувачення могло бути направлено, як повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, так і згадані раніше повістки про виклик для ознайомлення з матеріалами справи на адресу електронної пошти адвоката ОСОБА_4 , які наявні в Єдиному реєстрі адвокатів України та в матеріалах кримінального провадження за № 0000265 від 30.06.2021 (т. 1 а.с. 10, 14), що не суперечить ст. 135 та 136 КПК України.

Так, Конституційний суд України в справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (рішення від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011) вказав, що законодавець закріпивши можливість надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою не обмежив процесуальне право особи на отримання повідомлення про виклик, а навпаки розширив зміст цього права, встановивши додаткові можливості особи отримувати таке повідомлення (абз. 7 п. 6.4 мотивувальної частини рішення).

Також, стороною захисту, на підтвердження відсутності пропущених та будь-яких дзвінків старшого слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, або інших повідомлень з боку сторони обвинувачення, надано до суду знятки з месенджерів, які належать ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 114-120), але суд не бере до уваги залучені докази, оскільки з доданих скриншотів не можливо ідентифікувати осіб та номери засобів зв`язку яким належать вказані знятки з переписок та телефонних дзвінків.

Крім цього, суд наголошує, що жодне з наведених вище та передбачених чинним КПК положень щодо порядку та способу повідомлення або виклику особи під час досудового розслідування не передбачає такий спосіб повідомлення (оповіщення) який наводить прокурор, зокрема: «здійснювалися виклики в інтернет-месенджерах», які сторона обвинувачення вважає належним доказом оповіщення підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, заразом не надаючи докази на здійснення такого оповіщення.

Отже, суд дійшов переконання, що прокурором не надано жодного доказу щодо належного повідомлення підозрюваного та його захисника у передбачений КПК спосіб про необхідність з`явитися для оповіщення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування або належного доказу підтвердженням отримання підозрюваним чи його захисником повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, чи будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом, у передбачений КПК спосіб, тобто будь-яких спроб зв`язатись із підозрюваним та/або його захисником, зокрема шляхом здійснення телефонних дзвінків (т. 1 а.с. 90), стороною обвинувачення не вчинялось, оскільки прокурором не надано суду доказів зворотного.

Суду також не надано жодного доказу на підтвердження факту ухилення підозрюваного або його захисника від належного та своєчасного виконання своїх процесуальних обов`язків, зокрема відсутні будь-які докази того, що сторона захисту оголошувалась у розшук, умисно зволікала в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження тощо.

Більше того, в ході підготовчого судового засідання встановлено, що підозрюваний протягом 2022-2025 років здійснював волонтерську діяльність та активно допомагав сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та є отримувачами соціальних послуг у Відділі соціальної роботи по індустріальному району м. Харкова, а також допомагав у видачі продуктових наборів для сімей різних пільгових категорій, що підтверджується довідкою виданою Відділом соціальної роботи по індустріальному району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» (т. 2 а.с. 80). Крім цього, ОСОБА_10 та його захисник не зволікали з ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, адже повністю ознайомились з цими матеріалами як тільки їх повідомили про це, що підтверджено відмітками про фактичне ознайомлення ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 25.05.2023 зі змістом повідомлення про завершення досудового розслідування від 27.02.2022 (т. 1 а.с. 48), відтак обвинувальний акт отримано судом 30.05.2023 (т. 1 а.с. 21)

Наведений факт додатково вказує на те, що підозрюваний під час досудового розслідування належним чином виконували покладені на них процесуальні обов`язки та не ухилялись від їх виконання. Суд бере до уваги, що прокурором не надано жодного доказу з приводу того, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 продовжувався у визначений законом спосіб, або прокурором чи слідчим вживалися заходи забезпечення кримінального провадження чи зініціювалися питання з цього приводу, задля недопущення закінчення строків досудового розслідування, оскільки прокурор міг вирішити це питання шляхом продовження таких строків у визначеному законом порядку або вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проте таким правом не скористався.

Суд зауважує, що чинне процесуальне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості альтернативного (не передбаченого КПК) оповіщення органом досудового розслідування чи прокурором сторін кримінального провадження. Натомість, чинний КПК містить імперативні положення, якими повинен керуватися слідчий чи прокурор повідомляючи чи викликаючи для проведення відповідних процесуальних дій сторону кримінального провадження.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, наведених вище положень щодо належного повідомлення сторін кримінального провадження ні слідчий, ні прокурор не дотримались.

Посилаючись на положення ч. 5 ст. 219 КПК, прокурор вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає. Обґрунтовуючи свою позицію прокурор також наводить висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у постанові у № 216/4805/20, а саме, що у строк досудового розслідування не включається період часу, починаючи з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування. Поряд з цим, судом додатково зазначено, що факт, що день повідомлення про завершення досудового розслідування та день фактичного надання доступу до матеріалів досудового розслідування можуть не співпадати, не свідчить про те, що строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування необхідно обраховувати з моменту фактичного надання доступу до таких матеріалів. Проміжок часу між цими днями не повинен включатися у строк досудового розслідування.

Суд вважає за необхідне наголосити, що при оцінці посилань прокурора на положення ч. 5 ст. 219 КПК України та висновки Верховного Суду від 24.10.2022 у № 216/4805/20, а саме, що період з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК України, та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається, суд бере до уваги, що факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту, тобто у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування.

Суд також погоджується з доводами сторони захисту, які наведені з врахуванням змісту відповідної практики Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі № 755/2303/23 з якої вбачається, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст. 290 КПК є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі № 755/2303/23, від 15 лютого 2024 року у справі № 932/4246/21, від 27 липня 2022 року у справі № 761/19898/20, від 22 лютого 2022 року у справі № 543/1309/19, від 07 грудня 2021 року по справі № 946/1753/20, від 28 вересня 2022 року по справі № 462/1930/21, від 15 вересня 2021 року у справі № 711/3111/19, від 27 листопада 2023 року у справі № 464/472/22).

Правовий висновок Верховного Суду у складі колегії Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05 квітня 2024 року у справі № 314/2166/22 свідчить про те, що якщо повістки про виклик до слідчого не містять підписів обвинуваченого про їх отримання, а матеріали провадження не містять зворотних поштових повідомлень з відміткою про вручення обвинуваченим повісток про виклик, то це не може свідчити про належне повідомлення останнього про такий виклик.

Отже, суд дійшов переконання, що факт направлення або безпосереднього вручення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування має бути належним чином підтверджений, адже саме період з моменту повідомлення сторони захисту (їх обізнаності) про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення не включається у строки досудового розслідування, що має значення для кримінального провадження, заразом, прокурором не доведено факт належного повідомлення підозрюваного та/чи його захисника про завершення досудового розслідування (належного інформування), які знали про закінчення досудового розслідування у встановленому законом порядку, а також про факт отримання дозволу на доступ до матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, а відтак і підстав не врахування строку з 28.02.2022 по 29.05.2023 в строки досудового слідства не має.

Також, суд вважає за необхідне відзначити, що бере до уваги аргументи сторони обвинувачення щодо не релевантності окремих судових рішень ВС, зокрема від 28 вересня 2022 року по справі № 462/1930/21 та від 07 грудня 2021 року по справі № 946/1753/20 обставинам у цьому кримінальному провадженні, заразом наведені стороною захисту правові висновки суду касаційної інстанції враховуються судом при ухваленні цього судового рішення, адже хоча обставини наведених у цих висновках справ і не є абсолютно тотожними, але положення чинного законодавства та суть питань які були предметом розгляду Верховного Суду відповідають обставинам цієї справи. Так, у всіх наведених стороною захисту рішеннях суду касаційної інстанції предметом вирішення та дослідження було питання застосування положень чинного КПК України, які регламентують питання закриття кримінального провадження внаслідок закінчення перебігу строку досудового розслідування, скерування обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування, а також досліджувались питання застосування наведених положень. Таким чином, наведені висновки можуть бути враховані при ухваленні рішення у даній справі.

Так, судом установлено, що саме 29.05.2023, тобто поза межами строків досудового розслідування, які закінчилися 07.03.2022, складено обвинувальний акт, затверджений прокурором Харківської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні № 0000265 від 30.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а.с. 1-11), до якого згідно з вимогами ст. 291 КПК України додано реєстр матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.с. 12-18), розписку підозрюваного (т. 1 а.с. 19) та його захисника - адвоката ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 20) про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування цього ж дня.

30.05.2023 подано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000265 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (т. 1 а.с. 21-23).

Період, з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст.290 КПК України, та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається. Проте факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту. Тобто, у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування (постанова Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 758/12538/20, провадження № 51-3811км21).

З огляду на те, що у цій справі фактичний момент отримання стороною захисту та обвинуваченим повідомлення про завершення досудового розслідування відбувся 25 травня 2023 року (т. 1 а.с. 48), а обвинувальний акт отриманий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 30.05.2023 (т. 1 а.с. 21-23), тобто поза межами строку досудового розслідування, які закінчились 07.03.2022, тому наведені вище факти, обставини, доводи та мотиви, свідчать про те, що на момент складання, підписання, затвердження та скерування (передання) обвинувального акту до суду після повідомлення ОСОБА_5 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України.

Підготовче судове засідання у суді першої інстанції є складовою судового провадження, під час якого суд вправі приймати рішення, віднесені до його компетенції на цій стадії судового процесу приписами ст. 314 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Суд відхиляє доводи прокурора про те, що суд не мав права поза межами стадії підготовчого судового провадження розглядати клопотання про закриття кримінального провадження, виходячи з такого.

Так, у справі № 556/1381/18 (постанова від 26 травня 2020 року) Верховний Суд зауважив, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на будь-якій стадії процесу до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті. Тобто, постановлення ухвали про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України можливе під час підготовчого судового засідання або під час судового провадження тощо.

Також, не заслуговують на увагу аргументи прокурора викладені у запереченнях (т. 2 а.с. 81-83) про те, що повторно подане клопотання стороною захисту під час підготовчого судового засідання новому складу суду є необгрунтованим та таким, що порушує принцип правової визначеності та остаточності судового рішення, має зловживання процесуальним правом з боку сторони захисту, тому не підлягає задоволенню, враховуючи правову позицію Верховного суду від 19.12.2024 у справі № 991/2051/25, адже судом було розглянуто клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, яке задоволене 01.09.2023 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (т. 1 а.с. 143-151) та ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року у справі № 644/3369/23 скасовано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2023 року та призначено новий розгляд у суді першої інстанції (т. 1 а.с. 235-239), оскільки відповідно до вимог ст.350 КПК України відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню та вирішенню, а попереднє рішення суду з цього приводу не має характеру преюдиціального та остаточного.

При цьому, суд не бере до уваги доводи прокурора з посиланням на правову позицію об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 283/1638/23 від 17.02.2025, про те, що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, з метою перевірки доводів клопотання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, має право дослідити додані до клопотання процесуальні документи, лише за відсутності вмотивованих заперечень учасників провадження. За наявності відповідних заперечень, перевірка обгрунтованості і достовірності інформації з процесуальних документів здійснюється судом під час судового розгляду, тому сторона обвинувачення категорично заперечує проти дослідження у підготовчому судовому засіданні будь-яких доказів, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту (т. 2 а.с. 22-23).

Щодо вище наведених доводів прокурора, слід відзначити, що вони є необгрунтованою, та також не відповідають дійсним висновкам об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду висвітленим у справі № 283/1638/23 від 17.02.2025, крім цього прямо суперечить їм, адже у зазначеному судовому рішенні Верховний суд дійшов такого висновку, що: «звертаючись з клопотанням про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК на стадії підготовчого судового провадження, особа, яка подає таке клопотання, на підтвердження викладених у ньому доводів може надати місцевому суду документи, які, на її думку, підтверджують наведені у клопотанні обставини, в тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді. За таких обставин, об`єднана палата вважає, що суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні, з метою перевірки доводів клопотання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, має право дослідити додані до клопотання процесуальні документи, в тому числі, рішення слідчого, прокурора, слідчого судді, за відсутності об`єктивних даних та обставин, які ставлять під сумнів їх достовірність».

Отже, запитувані судом докази на підтвердження належного повідомлення ОСОБА_5 та його захисника на які посилається безпосередньо прокурор у своїх запереченнях та рапорті не є доказами, що визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, а є доказами процесуальних дій чи бездіяльності органу досудового розслідування щодо належного повідомлення підозрюваного про заверешення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування, тому твердження прокурора, що суд не мав права на стадії підготовчого судового засідання оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність, рішення органу досудового розслідування, є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо необхідності безпосередньо дослідити усі докази, які були відсутні у суду на стадії проведення підготовчого судового засідання та дослідження яких не пердбачено на стадії підготовчого засідання, для прийняття законного рішення про закриття кримінального провадження також є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Окрім зазначеного, суд не бере до уваги аргументи прокурора, що у разі, якщо суд безпосереднього не дослідить докази, які були відсутні у суду на стадії проведення підготовчого судового засідання та дослідження яких не пердбачено на цій стадії, це призведе до істотних порушень вимог чинного кримінального процесуального закону та скасування судового рішення, оскільки вони також є необґрунтованими, адже учасники підготовчого судового засідання, зокрема і прокурор, не заперечували дійсність і правдивість досліджених судом даних з обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, доказів щодо хронології обставин подій викладених у клопотанні та запереченнях на нього, при цьому прокурор заперечує лише надання доказів на підтвердження обставин належного повідомлення ОСОБА_5 та його захисника про завершення досудового розслідування та надання стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування, на які посилається у запереченні та рапорті (т. 1 а.с. 86-90, 91), що може свідчити про їх відсутність та бажання ввести суд в оману щодо їх наявності, зокрема й шляхом викривлення суті правових висновків висвітлених у постанові об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду висвітленим у справі № 283/1638/23 від 17.02.2025 на свою користь.

Отже, оскільки після повідомлення ОСОБА_5 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 2 а.с. 3-4), слід закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, тобто у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, в тому числі після закриття кримінального провадження, в порядку передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2021 року продовжено запобіжний захід до ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, строк дії якого визначено до 02.01.2022 (т. 1 а.с. 18), враховуючи зазначене підстав для скасування запобіжного заходу термін дії якого закінчився суд не вбачає.

?. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК України).

Частиною 1 ст. 21 КПК України кожному гарантовано право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

За приписами ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Заразом ч. 8 ст. 223 КПК України містить застереження, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

При цьому суд бере до уваги, що згідно із пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частина 2 ст. 28 КПК України встановлює загальне правило, що проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

За приписами ч. 5 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадженні щодо нього було закрите.

Ця норма кореспондує із положеннями частини 1 ст. 116 КПК України, яка передбачає, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Частиною 2 ст. 114 КПК України передбачено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

Заразом, ч. 1 ст. 283 КПК Українитакож встановлено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

При цьому частина 2 ст. 283 КПК України прямо зобов`язує прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Отже, згідно з положеннями ст. 110, 115, 283, 291 КПК України прокурор має право приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні виключно в межах процесуальних строків, зокрема, складати, затверджувати та направляти обвинувальний акт у кримінальному провадженні в межах строку досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 219 КПК України визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (ч.1 ст.219 КПК України у редакції, чинній на час повідомлення про підозру).

За приписами ч. 4 ст. 219 КПК встановлено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

За положеннями ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Отже, строк досудового розслідування становить два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (якщо його не продовжено у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України) або до висунення прокурором обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді прийняття та процесуального оформлення обвинувального акта, проте в межах двомісячного строку досудового розслідування.

Кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Обов`язок прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру, відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Це є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.

Перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів статті 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним процесуального статусу обвинуваченого, стосовно якого відповідно до частини 1 статті 337 КПК має здійснюватися судовий розгляд.

За змістом п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК підготовче судове провадження є обов`язковим та першим етапом судового провадження.

Завданням підготовчого судового провадження є перевірка процесуальних підстав для призначення судового розгляд та підготовка до розгляду матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні, якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК.

Після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження (ч. 1 ст. 314 КПК)

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК (висновок щодо застосування норми права сформульований у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року, справа № 711/3111/19, провадження № 51 - 2890 км 19).

Частина третя статті 314 КПК визначає рішення, які має право прийняти суд у підготовчому судовому засіданні, а саме: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК кожне із вище перелічених судових рішень повинно відповідати вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, тобто має бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Зміст абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК та розділу ІV КПК визначає, що якщо обставини, передбачені, зокрема пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК, виявляються під час судового провадження, тобто і під час підготовчого судового засідання, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Отже, звертаючись з клопотанням про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК на стадії підготовчого судового провадження, особа, яка подає таке клопотання, на підтвердження викладених у ньому доводів може надати місцевому суду документи, які, на її думку, підтверджують наведені у клопотанні обставини, в тому числі рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

За таких обставин, на виконання вказаних положень, враховуючи правову позицію висвітлену у постанові об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду у справі № 283/1638/23 від 17.02.2025 суд в підготовчому судовому засіданні, з метою перевірки доводів клопотання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, дослідив додані до клопотання процесуальні документи за відсутності об`єктивних даних та обставин, які ставлять під сумнів їх достовірність.

Отже, судом досліджено клопотання, проаналізовано докази залучені учасниками процесу як на підтвердження, так і на спростування викладених у клопотанні та запереченнях обставин, досліджено та оцінено докази наявні у матеріалах кримінального провадження № 0000265 від 30.03.2021, як кожний окремо, так у їх сукупності та встановлено, що фактичне отримання стороною захисту та підозрюваним повідомлення про завершення досудового розслідування відбулось 25 травня 2023 року (т. 1 а.с. 48, 108), обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, складено та затверджено лише 29 травня 2023 року, а отримано Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 30.05.2023 (т. 1 а.с. 21-23), тобто поза межами строку досудового розслідування, отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000265 від 30.06.2021 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України є обґрунтованим, правових підстав для відмови у його задоволенні суд не вбачає, відтак зазначене клопотання підлягає задоволенню, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 30.06.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України.

Отже, на підставі вказаного вище, керуючись ст. 284, 314, 315, 369, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 30.06.2021, за обвинувальним актом складеним стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 30.06.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закрити на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя ОСОБА_1