Справа № 181/842/23
Провадження № 1-кп/188/99/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

об`єднане кримінальне провадження

№ 0000126

№ 0000026

обвинувачений:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, працює майстром виробничого навчання Комунального закладу освіти «Межівське професійно-технічне училище» Дніпропетровської обласної ради», раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України

за участю:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області

перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості у якому внесено до ЄРДР за № 0000126, 0000026 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000126 в частині обвинувачення за ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України за фактом нібито розтрати майна ДПТНЗ «Межівське ПТУ» (кам`яного вугілля) шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в умовах воєнного стану, а також внесення службовою особою до офіційних документів завідомо

неправдивих документів завідомо неправдивих відомостей, на підставі ухвали слідчого

судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 (справа№188/1025/22) накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а сааме на :

1) земельну ділянку за кадастровим номером: :03:001:0935 площею 0,25 га;

2) земельну ділянку за кадастровим номером: :02:150:0013 площею 2 га;

3) земельну ділянку за кадастровим номером: :02:150:0015 площею 2 га;

4) дві квартири за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ., шляхом скасування заборони відчуження, розпорядження зазначеним майном. Підставою для накладення арешту на майно ОСОБА_3 на той момент було необхідність забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на майно, яке є власністю ОСОБА_3 .

Так, під час досудового розслідування, прокурором у кримінальному провадженні Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 внесено позовну заяву в інтересах держави в особі ДПТНЗ «Межівське ПТУ» про відшкодування шкоди на суму 1 364 240 грн., заподіяної вищезазначеним кримінальним правопорушенням.

Крім того, захисник вважає, що позов прокурора поданий із порушенням вимог ст. 23 Закону

України «Про прокуратуру», ст. 53 ГПК України, та підлягає залишенню без розгляду,

у зв`язку з тим, що поданий неуповноваженою особою в інтересах неналежного

позивача та відсутністю підстав для представництва прокурором інтересів

навчального закладу.

pахищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

ДПТНЗ «Межівське ПТУ» не здійснює владних управлінських функцій, а тому не є суб`єктом владних повноважень. У постанові Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 07.11.2018 (справа №295/4481/16-ц), від 16.05.2018 (№ 638/11634/17), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та від 21.06.2023 (справа №905/1907/21), суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на сьогоднішній день юридичну особу ДПТНЗ «Межівське ПТУ» реорганізовано в комунальний заклад освіти «Межівське ПТУ» Дніпропетровської обласної ради, засновником і власником навчального закладу є Дніпропетровська обласна рада, а отже, прокурором заявлено цивільний позов в інтересах держави, яка на сьогодні уже не є власником і розпорядником

вищевказаного закладу освіти.

Таким чином, в розумінні наведених вище правових норм, ДПТНЗ «Межівське ПТУ» є за своїм правовим статусом державним підприємством, і саме Міністерство освіти і науки є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів навчального закладу, інтереси якого є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням державного майна, а отже захищати майнові інтереси навчального закладу має насамперед Міністерство освіти і науки а не прокурор.

Крім того, звертаю увагу, що ухвалюючи рішення про накладення арешту на нерухоме майно, слідчий суддя фактично оперувався відомостями з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про те, що зазначене у клопотанні майно зареєстроване за ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції не врахував, що вказане нерухоме майно є спільним майном подружжя та відповідно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 . Таким чином, застосований арешт порушує права співвласника транспортного засобу ОСОБА_8 .

17 серпня 1991 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (серія ІV- НОМЕР_1 ).

Приналежність вищезазначеного нерухомого майна до спільної сумісної власності свідчить те, що у квартирах, на які накладено арешт наразі проживає він сам та його дружина.

З огляду на викладене вище вбачається, що зазначене в ухвалі слідчого судді від 13.12.2022 нерухоме майно є спільною сумісною власність подружжя. За таких обставин, з огляду на ч. 5 ст. 170 КПК України, вищевказане нерухоме майно не могло бути арештоване як майно, що належить ОСОБА_3 .

У свою чергу, ОСОБА_8 , як співвласник нерухомого майна та особа, чиї законні права та інтереси порушені в результаті накладення арешту на майно, при розгляді відповідного клопотання слідчого не була присутня і не могла захистити належним чином свої права.

Прокурор подав письмові заперечення проти заявленного клопотання в обґрунтування зазначив, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження продовжується, проходить стадія вивчення письмових доказів обвинувачення, в зв`язку з чим на цій стадії кримінального провадження неможливо вирішити питання щодо обґрунтованості поданого позову, в тому числі залишення його без розгляду, що також підтверджує захисник у своєму клопотанні про скасування арешту на майно, вказуючи, що «буде подано окреме процесуальне клопотання».

Щодо тверджень захисника про те, що арешт порушує права співвласника вказаного майна, а саме дружини обвинуваченого ОСОБА_8 , то в даному випадку дійсно відсутні підстави ставити під сумнів твердження адвоката щодо розповсюдження на арештоване майно правового режиму спільної сумісної власності.

Такий висновок випливає з положень ст. 60 СК України, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у постанові № 752/7440/18 від 04 жовтня 2022 року, спори щодо виділення частки майна із спільної сумісної власності вирішуються у інший спосіб, при цьому в межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно шляхом поділу його з виділенням часток. Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК спір про належність речей, ще підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства. Підставою для виділення частки майна в праві спільної сумісної власності має бути вимога співвласника такого майна або державного чи приватного виконавця.

Крім того, в разі доведенні винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, в тому числі за ч. 5 ст. 191 КК України йому може бути призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна в зв`язку з чим такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним, в тому числі, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судовому засіданні захисник своє клопотання підтримав і обґрунтував, зазначивши, що прокурор неправомірно подав позов і під час арешту порушено права третьої особи, дружини обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення, вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Обвинувачений підтримав правову позицію захисника.

Вивчивши письмові клопотання та заперечення, вислухавши учасників судового розгляду, вважаю, що клопотання захисника про скасування арешту на майно не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 провадження 1-кс/181/103/23 накладено арешт на майно ОСОБА_3 , а саме на :

1) земельну ділянку за кадастровим номером: :03:001:0935 площею 0,25 га;

2) земельну ділянку за кадастровим номером: :02:150:0013 площею 2 га;

3) земельну ділянку за кадастровим номером: :02:150:0015 площею 2 га;

4) дві квартири за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ., шляхом скасування заборони відчуження, розпорядження зазначеним майном.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховані розумність та співрозмірність обмеження права власності , що є завданням кримінального провадження. Обвинувачений та члени його родини не позбавлені права обробляти земельні ділянки, розпоряджатись доходом від отриманого врожаю та не позбавлені права проживати у належних обвинуваченому квартирах. Крім того ухвала є чинною, тобто не оскаржувалась обвинуваченими та третіми особами.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду залишила без змін ухвалу апеляційного суду. В обґрунтування позиції ОП ККС констатує, що перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, визначено в ст. 309 КПК.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК до цього переліку відносяться ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.

Ухвали слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, до цього списку не відносяться.

При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.1670-175, 309 КПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2023 року, провадження 1-кс/181/103/23 відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1