Справа № 392/1032/24
Провадження № 1-кп/392/117/25
УХВАЛА

12 травня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2024 року за № 0000514 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача АТ «СК "Країна» - ОСОБА_7

встановив:

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло та прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1 у певний проміжок часу, а саме з 21.00 год до 07.00 год., окрім прибуття до суду у цьому кримінальному провадженні, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України. Ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 просила задовольнити подане прокурором клопотання, вказуючи, при цьому, що обвинувачений продовжує вводити суд в оману та перекручує факти.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вкотре наголошував, що прокурором не надано доказів на існування зазначених нею в клопотанні ризиків, процесуальна поведінка обвинуваченого є належною, останній з`являється до суду, не визнання вини є його правом, та свідчить про його активну позицію у справі. При цьому, сама лише тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_9 не може бути підставою застосування до нього більш суворого запобіжного заходу, вважає, за можливе застосувати відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладення відповідних обов`язків.

Обвинувачений виніс вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Представник цивільного відповідача залишив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового провадження, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , із забороною в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. залишати житло з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 18.05.2025 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під домашнім арештом та продовження строку тримання особи під домашнім арештом має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Така необхідність може бути виправдана за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що у всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке з урахуванням положень статті 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Суд враховує, що наслідки кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_3 , є невідворотними - настала смерть малолітньої дитини. Обвинувачений має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Крім цього, суд враховує, що у даному кримінальному провадженні досліджено майже всі письмові докази сторони обвинувачення, потерпіла та свідки не допитані безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження.

При вирішенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

Суд вважає, що не зменшився та продовжує існувати раніше встановлений, ухвалою колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 11.06.2024 року, ризик, а саме обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання (п.1.ч.1 ст.177 КПК України).

Інших ризиків судом не встановлено.

Вищезазначені обставини визначають та виправдовують потребу в дії відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу саме домашнього арешту, та свідчать про те, що належна поведінка обвинуваченого під час розгляду справи в суді не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, доводи сторони захисту на користь обвинуваченого, що останній не має наміру ухилятися від суду та дотримується належної процесуальної поведінки, у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки у справі та запобіганні встановленого процесуального ризику, а тому клопотання захисника про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягає задоволенню.

Суд приходить до висновку про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 21.00 год. до 07.00 год., на 60 днів із продовженням дії покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , із забороною залишати житло та прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, до 12 липня 2025 року включно у певний проміжок часу, а саме: з 21.00 год. до 07:00 год., окрім прибуття до суду в цьому кримінальному провадженні з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора у цьому кримінальному провадженні та на відділ поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області.

Встановити строк дії ухвали до 12.07.2025 року, включно.

Ухвала набирає законної сили після її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10