Справа № 204/5157/18
Провадження № 1кп/204/56/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0000703 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Головуючим суддею на обговорення учасників процесу було поставлено питання щодо встановлення строку для надання до суду доказів стороні обвинувачення, оскільки потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`являється, а встановити його місце перебування не виявилось можливим.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 суду пояснила, що нею здійснювали усі можливі заходи задля встановлення місця перебування потерпілого, але встановити дійсне місце перебування потерпілого ОСОБА_8 не виявилось можливим.

В судовому засіданні захисника: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , думку яких підтримали обвинувачені, не заперечували з приводу встановлення стороні обвинувачення строку для подання до суду доказів.

Вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 , неодноразово викликався в судове засідання, однак у визначений час потерпілий до суду не прибув.

За приписами статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із статтею 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 114 КПК України, суд вважає за доцільне для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку розгляду кримінального провадження, встановити стороні обвинувачення строк для подання до суду доказів у зазначеному кримінальному провадженні, а саме забезпечення допиту потерпілого.

Відповідно до ст. 28 КПК України, кожна процесуальна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки.

Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених, підсудних та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

У п.116 рішення ЄСПЛ від 12 березня 2009 року у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13 липня 1983 року у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Павлюлінець проти України»).

Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені у ст. 28 КПК України та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері. Підвищені вимоги до судового розгляду кримінальних справ ґрунтуються на існуючій практиці ЄСПЛ та мають враховуватися судами з огляду на положення ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В постанові (ВС/ККС у справі № 288/113/15-к від 11 серпня 2020 року), зазначено, що положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Крім того обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора. Проте, прокурором не вжито достатніх заходів для забезпечення явки потерпілого протягом тривалого часу.

Справа знаходиться в провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра з 17 липня 2018 року.

Суд звертає увагу, що по вказаному кримінальному провадженню дослідженні всі письмові докази в повному обсязі, допитані свідки, а постійна неявка потерпілого в судові засідання є неприпустимою в розумінні ст. 28 КПК України.

За таких обставин, з урахуванням об`єктивності розгляду справи, суд вважає за доцільне для забезпечення виконання стороною кримінального провадження вимог розумного строку розгляду кримінального провадження, встановити стороні обвинувачення строк для подання до суду доказів, а саме до 22 липня 2025 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 22, 26, 28, 114, ч. 3 ст. 333, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Встановити строк для надання до суду доказів стороні обвинувачення по кримінальному провадженню № 0000703 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 квітня 2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до 11 години 00 хвилин 22 липня 2025 року.

Копію ухвали суду направити прокурору Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1