Провадження № 1-кс/947/7721/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в рамках кримінального провадження № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-транспортний засіб марки «AUDI», моделі: «Q5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору із забороною відчуження, розпорядження та користування.

- частки квартири АДРЕСА_1 із забороною відчуження та розпорядження.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив подане клопотання задовольнити та розглянути у його відсутність.

У своєму клопотанні прокурор просив розгляд клопотання про арешт майна провести за відсутності власника майна, зважаючи на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження майна на інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приймаючи до уваги клопотання прокурора, враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду клопотання про арешт майна за відсутності власника майна ОСОБА_4 з метою забезпечення арешту майна у зв`язку із наявністю достатніх підстав вважати, що власник майна може вжити заходів щодо відчуження та перереєстрації, належного йому майна з метою уникнення можливого покарання у вигляді відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в рамках заявленого цивільного позову.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

П. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області під процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури, обґрунтовано здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням в рамках вказаного кримінального провадження встановлено, що 16.04.2025 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій останній просить вжити заходи правового характеру до гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в період з серпня 2022 року по березень 2024 року шахрайським шляхом, під приводом інвестування проєкту останнього, заволодів належними заявнику грошовими коштами в загальному розмірі 13 мільйонів 640 тисяч гривень.

Також, 18.04.2025 року до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява від

гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій остання просить вжити заходи правового характеру до гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в період з серпня 2022 року по березень 2024 року шахрайським шляхом, під приводом інвестування проєкту останнього, заволодів належними заявниці грошовими коштами в загальному розмірі 13 мільйонів 640 тисяч гривень.

Зокрема, потерпілі у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 в 2021 році, перебуваючи на території міста Одеса, під час підшукування проєкту для інвестування, познайомились із громадянином ОСОБА_4 , який зарекомендував себе спеціалістом в сфері торгівлі косметичної продукції та склав хибне враження про те, що він добре розуміється в особливостях ринку косметики.

Надалі, приблизно в серпні 2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , прийняли рішення щодо співпраці із ОСОБА_4 та організації сумісного бізнесу в сфері продажу косметики, який полягав у повному його інвестуванні з боку потерпілих та організації закупівлі товару, який в подальшому ОСОБА_4 мав реалізовувати, шляхом підшукування місць збуту.

Однак, при самостійній перевірці складських приміщень на яких мав зберігатись товар, ОСОБА_5 було виявлено відсутність заявлених ОСОБА_4 об`ємів товару відносно грошових коштів, які були інвестовані, що вказує на фіктивність провадження останнім зазначеної господарської діяльності.

Окрім вищезазначеного, ОСОБА_4 не було надано відповідних підтверджень щодо наявності дебіторської заборгованості ФОП останнього.

На підставі вищевикладеного, між потерпілими та ОСОБА_4 окремо було укладено договори позики грошових коштів від 04.04.2024 року із зазначенням строків повернення грошей, акт прийому передачі грошових коштів в розрізі дат від 29.03.2024 року та розписки щодо отримання грошових коштів від 04.04.2024 року на суми вказаних в заявах.

Однак, на сьогоднішній день, ОСОБА_4 не було виконано жодних дій направлених на повернення зазначеного боргу та своїми діями останній надав потерпілим зрозуміти, що не має намірів його повертати.

Наявність ознак імовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України підтверджують також інші дії ОСОБА_4 , зокрема, те, що останній придбав в період часу з кінця 2022 до початку 2024 низку об`єктів нерухомого та рухомого майна, більш за все купівля яких відбулася на початку та середині 2023 року, які в подальшому останній зареєстрував на своїх батьків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) має у власності наступне майно:

-транспортний засіб марки «AUDI», моделі: «Q5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору (відповідно до свідоцтва про реєстрацію тз серії НОМЕР_4 від 25.10.2023 року, виданого ТСЦ 8041);

- частки квартири АДРЕСА_1 (відповідно до інформаційного витягу № 425523903 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

Так, згідно матеріалів кримінального провадження предметом кримінальних правопорушень є грошові кошти, здобуті шахрайським шляхом.

30.04.2025 року у вказаному кримінальному провадженні потерпілими: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було заявлено цивільні позови щодо стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі: 15 626 510 (п`ятнадцять мільйонів шістсот двадцять шість тисяч п`ятсот десять) гривень;

-на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі: 15 626 510 (п`ятнадцять мільйонів шістсот двадцять шість тисяч п`ятсот десять) гривень.

Слідчий суддя, з долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що в рамках кримінального провадження наявні підстави для вирішення в подальшому питання щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя погоджується із стороною обвинувачення та вважає, що на даний час є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи можливу відповідальність за відшкодування шкоди, імовірної завданої ним, з метою уникнення виконання можливого рішення суду щодо відшкодування завданих збитків може вдатися до спроб відчужити або здійснити перереєстрацію належного йому майна.

Належне ОСОБА_4 майно, яке просить наразі арештувати прокурор, у разі повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, може бути використане, як захід забезпечення цивільних позовів, заявлених в рамках кримінального провадження для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, відповідно до чого наразі існують об`єктивні підстави вважати, що з метою уникнення вказаної відповідальності майно може бути відчужене на користь третіх осіб, а тому слідчий суддя вважає клопотання сторони обвинувачення вмотивованим та приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно.

При вирішення питання щодо способу накладення арешту, зокрема, на транспортний засіб марки «AUDI», моделі: «Q5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору, слідчий суддя враховує положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна та вважає, що наразі відсутня потреба у накладенні арешту на транспортний засіб ОСОБА_4 в частині заборони користування ним, оскільки застосування заборони користування транспортним засобом не відповідаєпотребам досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні та на теперішній час не виправдовує такий ступінь втручання у права ОСОБА_4 на вільне використання належного йому транспортного засобу.

На думку слідчого судді накладення арешту на транспортний засіб із забороною відчуження та розпорядження ним, в даному випадку, не є свавільним та відповідає вимогам законності.

Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Також, слідчий суддя акцентує увагу власника майна на тому, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано можливість використання майна для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000385 від 16.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-транспортний засіб марки «AUDI», моделі: «Q5», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору;

- частки квартири АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1