ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 601/852/25

1-кп/609/63/2025

06 серпня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 02 січня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не має, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не депутата, не адвоката, з середньою освітою, раніше не судимого, солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді ВОС-104 номер обслуги військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вимогами п. 1 додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не можу.

Разом з тим, ОСОБА_4 у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, вчинив їх незаконне придбання та зберігання за наступних обставин.

Так, 05.09.2024 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, придбав патрони калібру 5.45мм у кількості 53 шт.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбачено законом дозволу на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, переніс патрони калібру 5,45 мм у кількості 53 шт до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зберігав вказані бойові припаси до 12.01.2025.

12.01.2025 під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області у будинку на території домоволодіння, що за адресою АДРЕСА_1 виявлено та вилучено бойові патрони, зразка 1974 року, промислового виготовлення, калібру 5,45мм у кількості 53 шт, з яких 46 патронів із звичайними кулями (7Н6) 7 патронів із бронебійними кулями (7Н22 та 7Н24), які являються бойовими припасами.

За таких обставин, вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, визнав повністю, за викладених в обвинувальному акті обставин, щиро розкаявся, при цьому суду пояснив, що дійсно є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 і у вересні 2024 року, коли приїхав до себе додому в с. Тетильківці Кременецького району у відпустку, привіз патрони в кількості 53 штуки, які зберігав у рюкзаку. Дані патрони він знайшов, коли проходив військову службу у Донецькій області. Про патрони, які знаходились у рюкзаку, він забув, коли вдома виявив, поклав їх тумбочку. Пізніше, в січні 2025 року під час проведення обшуку в його будинку, працівники поліції знайшли патрони, які вилучили.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та кваліфікує його дії за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є уродженцем та жителем с. Тетильківці, Кременецького району, Тернопільської області, українцем, громадянином України, має середню освіту, неодружений, солдат, військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг та зауважень на поведінку з боку старости села не має.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень частин другої та п`ятої статті 12 КК України класифікується як тяжкий злочин (ч.1 ст.263 КК України), особу винного, його вік, сімейний стан, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно з ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України відсутні.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому підстав для застосування положень статті 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

Із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставин даного кримінального провадження, особи винного, який не судимий, щиро розкаявся, що свідчить про усвідомлення ним протиправності свого вчинку, беручи до уваги наявність цієї пом`якшуючої покарання обставини та враховуючи відсутність обтяжуючої покарання обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії, покласти на нього передбачені ст.76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції обвинуваченого ОСОБА_4 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Потерпілі відсутні.

За змістом частини другої статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні: - судової експертизи від 14.01.2025 №СЕ-19/120-25/529-БЛ у розмірі 2785,65 грн.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

За приписами п. 20 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 №1340, тимчасово, на період воєнного стану в Україні, за рішенням керівника обласної військової адміністрації майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (крім майна, конфіскованого на підставі рішення суду і переданого органам державної виконавчої служби) може бути безоплатно передано Збройним Силам, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держприкордонслужбі, МВС, Національній поліції, ДСНС, Управлінню державної охорони, Держспецзв`язку, іншим утвореним відповідно до законів України військовим формуванням, їх з`єднанням, військовим частинам, підрозділам, державним органам, установам (організаціям), які утримуються за рахунок бюджетних коштів, для потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, забезпечення енергетичної безпеки держави, продовольчої безпеки населення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги введений воєнний стан в Україні, необхідність забезпечення потреб ЗСУ, приймаючи до уваги, що законодавством встановлено тимчасову можливість передачі майна державним органам, установам, військовим підрозділам та ін., суд приходить до висновку, що речові докази, а саме: - 53 патрони калібру 5,45 мм., які поміщено до сейф-пакета 6131838 та передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області - слід передати у власність держави в особі Міністерства оброни України для потреб Збройних Сил України, після набрання вироком законної сили.

Непридатне після набрання вироком законної сили знищити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 124, 182, 349, 369, 370, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66, 67, 74, 75, 76, 81, 263 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні судової експертизи від 14.01.2025 №СЕ-19/120-25/529-БЛ у розмірі 2785,65 грн.

Речові докази, а саме: - 53 патрони калібру 5,45 мм., які поміщено до сейф-пакета 6131838 та передано на зберігання у камеру зберігання речових доказів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області - слід передати у власність держави в особі Міністерства оброни України для потреб Збройних Сил України, після набрання вироком законної сили. Непридатне після набрання вироком законної сили знищити.

Відповідно до п.15 ст.615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_5