ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1683/25 Справа № 237/1087/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , з утриманням його у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 31 травня 2025 року включно. Одночасно визначено відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід заставу, яка визначена на рівні 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 гривень.

Із вказаною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_6 та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК не доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, або може вчинити новий злочин. Вважає, що в ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права. Вважає не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні. Вказує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, тривалий час перебуває під вартою, матеріальна шкода не завдана, вина не доведена, вважає утримання обвинуваченого під вартою незаконне, а жоден ризик передбачений статті 177 КК України не доведений.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, від обвинуваченого, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, переховуватись від органів прокуратури та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, який громадянин України, нe працює, раніше не судимого, знятий з місця реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судом враховано наявність ризику, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, у тому числі й пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки у ОСОБА_8 відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційні джерела доходів.

Як вірно суд першої інстанції прийшов до висновків, що обвинувачений ОСОБА_8 на момент затримання офіційно не працевлаштований, тому наявні сумніви, що останній мав законні джерела доходів, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення незаконне зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинено повторно та організованою групою.

Судом першої інстанції розглянуто можливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та правильно прийшов до висновку, про неможливість, на даному етапі, зміни запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням наявних ризиків.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, розглянув можливість обрання до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховуючи майновий стан обвинуваченого, стадію судового провадження, період перебування останнього під вартою, його процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового провадження, приймаючи до уваги ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на підставі ст.182 КПК України прийшов до висновку про доцільність зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 гривень.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відсутністю підтвердження постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, відсутність підтвердження міцних соціальних зв`язків.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості скасувати обраний запобіжного заходу, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді