Справа №523/8327/25
Провадження №1-кс/523/4988/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пресипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Пресипського районного суду м. Одеси клопотання ст.слідчого слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_6 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 15.03.2024, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.03.2024, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України .

Досудовим розслідування встановлено, що у період до 05.10.2020 громадянин України ОСОБА_7 за невстановлених обставин придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб наступні транспортні засоби: ЗИС 115, 1953 р., чорного кольору, шасі 47, кузов 47; ЗИС 115, 1955 р., чорного кольору, шасі 48, кузов 48; ЗИС 110 ТБ, 1956 р., чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 ; ЗИС 110 Б, 1947 р., сірого кольору, шасі НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_4 ; ЗИС 110 Б 1947р., сірого кольору, шасі 4358, кузов б/н; кадилак, 1996 р., синього кольору, шасі НОМЕР_5 , кузов НОМЕР_5 ; ЗИЛ 111А, 1966 р., чорного кольору, шасі 17, кузов 17; ЗИЛ 111 Г, чорного кольору; ЗИЛ 111 Д, 1966 р., сірого кольору, шасі НОМЕР_6 , кузов 108; ЗИЛ 41051, 1985 р., чорного кольору, шасі 10, кузов 10; ЗИЛ 41052, 1987 р., чорного кольору, шасі 4, кузов 4, двигун 259; ЗИЛ 41053, 1999 р., чорного кольору, шасі 1, кузов 1, двигун НОМЕР_7 ; ЗИЛ 41042, 1986 р., чорного кольору, шасі НОМЕР_8 , кузов 184; ЗИЛ 41072, 1988 р., чорного кольору, шасі 54, кузов 54; ЗИЛ 41072, 1988 р., чорного кольору, шасі 56, кузов 56; ЗИЛ 117 К, 1976 р., чорного кольору, шасі 52, кузов 52; ЗИЛ 117, 1984 р., чорного кольору, шасі 67, кузов 67; ЗИЛ 41041, 1998 р., чорного кольору, шасі НОМЕР_9 , кузов НОМЕР_10 ; ЗИЛ 118 Юність, 1968 р., біло-синього кольору, шасі 9, кузов 9; ЗИЛ 118 Юність, 1963 р., помаранчево-білого кольору, шасі 20, кузов 20; ЗИЛ 118 КВ, 1977 р., біло-синього кольору, шасі 4, кузов 4; ЗИЛ 118 К 1988 р., шасі НОМЕР_11 , кузов 27.

05.10.2020 між Автономною некомерційною організацією «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» (зареєстрованій за адресою: м. Москва, вул. Кремль, буд. 9) в особі Генерального директора ОСОБА_8 (далі - Зберігач) та громадянином України ОСОБА_7 (далі Поклажедавець) укладено договір зберігання № 20/20 щодо вищевказаних 22 транспортних засобів.

Згідно вказаного договору Автономною некомерційною організацією «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» прийнято на безоплатне зберігання та експонування на виставці Зберігача за адресою: м. Москва, проспект Миру, 119, вищевказані двадцять два транспортні засоби, які належать ОСОБА_7 , зі строком дії до 01 червня 2021 року.

В подальшому, 30.09.2021 між Автономною некомерційною організацією «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» (м. Москва, вул. Кремль, буд. 9) в особі Генерального директора ОСОБА_9 (далі - Зберігач) та громадянином України ОСОБА_7 (далі поклажедавець) укладено договір зберігання № 30/09/21 транспортних засобів (перелік вказаних транспортних засобів зазначений у Додатку №1 до дійсного договору, а саме: ПАКАРД TWELVE, 1936 р., чорного кольору, шасі НОМЕР_12 , кузов б/н; ЗИС 110 Б 1947р., блакитного кольору, шасі 4358, кузов б/н; НОМЕР_13 , 1966 р., чорного кольору, шасі 17, кузов 17; ЗИЛ 111 Г, чорного кольору, шасі 109, кузов 109; ЗИЛ 111 Д, 1966 р., сірого кольору, шасі НОМЕР_6 , кузов 108).

Згідно вказаного договору Автономною некомерційною організацією «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» прийнято на безоплатне зберігання та експонування на виставці Зберігача за адресою: м. Москва, проспект Миру, 119, вищевказані п`ять транспортних засобів, які належать ОСОБА_7 зі строком дії до 25 грудня 2022 року.

Рішенням Клінського міського суду Московської області від 06.12.2021 визнано факт володіння та використання ОСОБА_7 наступних транспортних засобів: марки ЗИС 110 Б, 1947 р, шасі: 4358, кузов: б/н; марки Кадилак Брокхем, 1996 р., шасі: НОМЕР_5 , кузов: НОМЕР_5 ; марки Зил-41052, 1987 р., шасі: 004, кузов: 004; марки Зил-41072, 1988 р., шасі: 56, кузов: 56; марки Зил-117К, 1976 р., шасі: 52, кузов: 52; марки Зил-41041, 1998 р., шасі: НОМЕР_9 , кузов: 11; марки Зис-НОБ, 1966 р., шасі: 1000, кузов: НОМЕР_4 ; марки Зил- 111 A, 1947 р., шасі: 17, кузов: 17; марки Зил-115, 1981 р., шасі: 94, кузов: 94; марки Зил-41045, 1984 р., шасі: НОМЕР_14 , кузов: 145; марки Зил-114, 1977 р., шасі: НОМЕР_15 , кузов: 106; марки Газ-М1, 1936 р., шасі: б/н, кузов: НОМЕР_16 ; марки Зил-41047, 1989 р., шасі: 71, кузов: 71; марки Зил-41045, 1986 р., шасі: 5, кузов: 5; марки Зил-4107, 1989 р., шасі: 73, кузов: 73; марки Паккард 180, 1941 р., шасі: НОМЕР_17 , кузов: б/н; марки Мерседес - бенц 116, 1980 р., шасі: НОМЕР_18 , кузов: НОМЕР_18 ; марки Паккард бронь, 1936 р., шасі: НОМЕР_12 , кузов: б/н; марки Форд Корд 812, 1938 р., шасі: б/н, кузов: б/н; марки Зил-41051, 1985 р., шасі: НОМЕР_19 , кузов: 10; марки Зил-41072, 1988 р., шасі: НОМЕР_20 , кузов: 54; марки Зил-117, 1984 р., шасі: НОМЕР_21 , кузов: 67; марки Газ-13, 1979 р., шасі: НОМЕР_22 , кузов: НОМЕР_23 ; марки Зил-41047, 1991 р., шасі: НОМЕР_15 , кузов: 106; марки Зил-41053, 1999 р., шасі: 1, кузов: 1; марки Зил-118, 1963 р., шасі: 20, кузов: 20; марки Зил 111 Г, 1963 р., шасі: НОМЕР_24 , кузов: 109; марки Газ-14, 1980 р., шасі: НОМЕР_25 , кузов: 129; марки Зил - 4104, 1982 р., шасі: НОМЕР_26 , кузов: 112; марки Зил-41047, 1988 р., шасі: НОМЕР_24 , кузов: 109; марки Зил-41047, 1989 р., шасі: НОМЕР_27 , кузов: 116; марки Зис-101, 1938 р., шасі: б/н, кузов: б/н; марки Зис-101, 1938 р., шасі: б/н, кузов: НОМЕР_28 ; марки Зил-41047, 1990 р., шасі: НОМЕР_29 , кузов: 75; марки Зил-118, 1966 р., шасі: НОМЕР_30 , кузов: 009; марки Зил-41047, 1990 р., шасі: НОМЕР_31 , кузов: 77.

24.02.2022 о 05-00 год за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_10 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Указані протиправні дії Російської Федерації, її військово-політичного керівництва, військовослужбовців, службових осіб, громадян, їх спільників з числа громадян інших країн, в тому числі України, суперечать цілому ряду міжнародно-правових нормативних актів, Конституції України, законам України.

Так, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.121981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету; від 24.10.1970 № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами у відповідності до Статуту ООН; від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Так, згідно зі статтею 1 резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави, або будь-яким іншим способом, несумісним зі Статутом ООН, як це установлено в даному визначенні.

Відповідно до статті 3 вказаної резолюції, будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, з врахуванням і у відповідності до положень статті 2, буде кваліфікуватися як акт агресії:

а) вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини;

b) бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

c) блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

d) напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

e) застосування збройних сил однієї держави, які знаходяться на території іншої держави за узгодженням з державою, яка приймає, на порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після закінчення дії угоди;

f) дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалась цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

g) засилання державою або від імені держави озброєних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це рівносильно переліченим вище актам, або її значна участь в них.

Згідно зі статтею вказаної резолюції, ніякі міркування будь-якого характеру, чи-то політичного, економічного, військового або іншого характеру, не можуть служити виправданням агресії. Агресивна війна є злочином проти міжнародного миру. Агресія тягне за собою міжнародну відповідальність. Ніяке територіальне придбання або особлива вигода, одержані в результаті агресії, не є і не можуть бути визнані законними.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 01.08.1975, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Враховуючи міжнародно-правове визначення агресії, з 20.02.2014 Російською Федерацією розпочато збройну агресію проти України, яка триває до теперішнього часу.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991, Україна підтверджує свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований РФ 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим (далі АР Крим), м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до статті 28 Конституції України, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування.

Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Частиною 1 статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до преамбули та ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії Російської Федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної республіки Крим та міста Севастополя.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Частини I Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, боротьба з іноземною окупацією є формою збройного конфлікту.

В розумінні положень ст. 2 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між Російською Федерацією та Україною з 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Заявою Верховної Ради України "Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України", схваленою Постановою Верховної Ради України № 1596-VII від 22.07.2014; Заявою Верховної Ради України "Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму", схваленою Постановою Верховної Ради України № 1597-VII від 22.07.2014; Зверненням до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 106-VIII від 14.01.2015; Зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ; Заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 № 145-VІІІ; Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VІІІ, протиправні дії Російської Федерації визначені як збройна агресія проти України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), тощо.

Після початку широкомасштабного військового вторгнення Російської Федерації на територію України, в лютому 2022 року (точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені) у громадянина України ОСОБА_7 , який усвідомлював, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан, виник злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою досягнення нею поставлених цілей повалення державної влади в Україні, приєднання частини або всієї території України до Російської Федерації або створення на її території проросійського псевдодержавного утворення (утворень), влада у якому мала підпорядковуватись вищому військово-політичному керівництву Російської Федерації і бути керованою ним, що виразилось у відсутності дій направлених на витребування транспортних засобів, попередньо переданих останнім згідно вищевказаних договорів на зберігання до Автономної некомерційної організації «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» зареєстрований за адресою: м. Москва, вул. Кремль, буд. 9.

Крім того, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідування обставин, діючи умисно, маючи умисел на пособництво державі-агресору Російській Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді пособництва державі-агресору Російській Федерації у здійсненні збройної агресії проти України, 01.12.2022 уклав з Автономною некомерційною організацією «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» (зареєстрованій за адресою: м. Москва, вул. Кремль, буд. 9) в особі Генерального директора ОСОБА_11 (далі - Зберігач) договір зберігання № 50/22, згідно якого передав на зберігання та експонування матеріальні цінності у вигляді восьми колекційних транспортних засобів, а саме: ПАКАРД TWELVE, 1936 р., чорного кольору, шасі НОМЕР_12 , кузов б/н; НОМЕР_32 1947р., блакитного кольору, шасі 4358, кузов б/н; НОМЕР_13 , 1966 р., чорного кольору, шасі 17, кузов 17; ЗИЛ 111 Г, чорного кольору, шасі 109, кузов 109; ЗИЛ 111 Д, 1966 р., сірого кольору, шасі 105, кузов 108; ЗИС 115, 1953 р., чорного кольору, шасі 47, кузов 47; ЗИЛ 41051, 1985 р., чорного кольору, шасі 10, кузов 10; ЗИЛ 41041, 1998 р., чорного кольору, шасі НОМЕР_9 , кузов НОМЕР_10 .

Згідно вказаного договору Автономною некомерційною організацією «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації» прийнято на безоплатне зберігання та експонування на виставці Зберігача за адресою: м. Москва, проспект Миру, 119, вищевказані вісім транспортних засобів, які належать ОСОБА_7 зі строком дії до 25.12.2024.

При цьому, надаючи на зберігання на виставці вищевказані транспортні засоби, ОСОБА_7 усвідомлював, що при експонуванні в Автономній некомерційній організації «Музейно-виставковий технічний центр Автомобільно-мотоциклетного клуба Федеральної служби охорони Російської Федерації», вони будуть використані з метою популяризації, позитивного ставлення громадян до органів державної влади та силових структур РФ, сприяння формуванню позитивного ставлення сучасного суспільства до служби у ФСО Росії та позитивної мотивації у молоді до проходження військової служби за контрактом, а також розвитку сучасної діяльності ФСО РФ та силових структур держави-агресора.

У зв`язку з викладеними фактичними обставинами, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України пособництво державі-агресору, за ознаками: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, про що ОСОБА_7 був повідомлений 23.04.2024 року.

03.05.2024 у зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 невідоме та він не з`являється на виклик слідчого, в порядку ст. 281 КПК України його оголошено в розшук, а 24.05.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.03.2024 зупинене відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Надалі досудове розслідування у кримінальному провадженні неодноразово відновлювалось і зупинялось в порядку ст. ст. 280, 282 КПК України.

13.12.2024 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_12 продовжено строк досудового у вказаному кримінальному провадженні до шести місяців.

01.05.2025 та 23.06.2025 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_13 задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 та скасовано постанови слідчого про зупинення досудового розслідування від 19.06.2024, 27.06.2024, 03.06.2024, 15.07.2024 та 18.07.2024.

З урахуванням скасування вказаних постанов у кримінальному провадженні до спливу 6 місячного строку на дату подання клопотання залишилось 22 дні.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.114-1 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: - повідомленням ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області № 65/5/і/5-2017 від 11.04.2024 щодо обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; - протоколом огляду мережі Інтернет від 09.02.2024; - протоколом огляду мережі Інтернет від 06.02.2024; - протоколом огляду мережі Інтернет від 05.02.2024; - протоколом огляду мережі Інтернет від 02.02.2024; - протоком про проведення НСРД № 65/5/і/5-642 від 19.03.2024; - протоком про проведення НСРД № 65/5/і/5-643 від 19.03.2024; - протоком про проведення НСРД № 65/5/і/5-595 від 13.03.2024; - протоколом про проведення НСРД № 65/5/і/5-716 від 15.04.2025; - іншими матеріалами досудового розслідування.

Закінчити досудове розслідування, у передбачений ст. 219 КПК України строк, протягом 6 (шести) місяців з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.1 ст.111-2 КК України, не представляється можливим, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати наступне:

- здійснити розсекречення усіх ухвал слідчого судді Одеського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД;

- отримати дозвіл слідчого судді Одеського апеляційного суду на використання результатів проведених НСРД, отриманих в іншому провадженні (№ 0000031 від 23.01.2024), у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 ;

- встановити та допитати як свідків усіх осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у тому числі ОСОБА_14 , яка може повідомити про обставини процедури штучного банкрутства ТОВ «Сенат» з метою виведення з-під арешту майна, що фактично належить ОСОБА_7 та його колишній дружині ОСОБА_15 ;

- встановити усі об`єкти рухомого та нерухомого майна, які фактично належать ОСОБА_7 та мають бути арештовані відповідно до ст. 170 КПК України з метою можливої конфіскації майна як виду покарання за вироком суду, провести оцінку цього майна;

- звернутись до слідчого судді з клопотанням про передачу майна, на яке накладено арешт, в управління АРМА;

- звернутись до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування;

- вжити вичерпних заходів щодо розшуку підозрюваного;

- з урахуванням додатково отриманих доказів вирішити питання щодо необхідності зміни раніше повідомленої підозри чи здійснення повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

- виконати вимоги ст. ст. 290-291 КПК України щодо надання доступу стороні захисту до матеріалів досудового розслідування та вручення необхідних процесуальних документів, пов`язаних із завершенням досудового розслідування.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження та інших кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких йому не повідомлялось. Крім того, дотримання положень ст. 290 КПК України щодо відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту надасть суду право для допущення відомостей, що містяться у них, як доказів.

Для проведення та завершення вищевказаних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, у зв`язку з винятковою складністю кримінального провадження, необхідністю опрацювання результатів НСРД, тривалістю процедури розсекречення матеріалів НСРД. Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні спливає 22.08.2025.

Обставинами, що перешкоджали здійснити вищевказані процесуальні та слідчі дії раніше, є: виняткова складність кримінального провадження пов`язана з великим обсягом зібраних доказів (документів, матеріалів НСРД, свідчень тощо), що вимагає ретельного аналізу та систематизації, тривалістю процедури розсекречення матеріалів НСРД в Одеському апеляційному суді, встановленням та доведенням приналежності підозрюваному ОСОБА_7 значної кількості об`єктів нерухомого та рухомого майна, проведенням оцінки такого майна та виконанням дій щодо його передачі в АРМА.

Прокурор у судовому засіданні вимоги, викладені у клопотанні, підтримав у повному обсязі та просив суд продовжити строк досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слідчий підтримав клопотання.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання адже наразі сплили строк досудового розслідування то ж продовжувати наразі нічого, та зазначила про відсутність доказів які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Відповідно до статті 219 КПК України загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Згідно з ч. 4 ст. 295-1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості.

Конституційний Суд України в рішенні N 3-рп/2003 у справі N 1-12/2003 від 30 січня 2003 року зазначив, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» та «Філіс проти Греції»).

Відповідно до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБУ в Одеській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.03.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

12.04.2024 слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000138 від 12.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, на підставі повідомлення ГВ ЗНД "І" Управління СБ України в Одеській області № 65/5/і/5-2017 від 11.04.2024.

03.05.2024 кримінальні провадження № 0000138 від 12.04.2024 та № 0000031 від 16.04.2024 прокурором об`єднані в одне провадження з присвоєнням № 0000031.

17.04.2024 прокурором з матеріалів досудового розслідування

№ 0000031 від 16.04.2024 виділено матеріали кримінального провадження № 0000143 від 17.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

30.04.2024 згідно з постановою заступника керівника Одеської обласної прокуратури слідчому відділу Управління СБ України в Одеській області доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.03.2024 за ч. 5 ст. 191 КК України, за матеріалами якого невстановлені посадові особи під час виконання договору з капітального ремонту укриття привласнили бюджетні кошти в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану.

03.05.2024 кримінальне провадження № 0000015 від 15.03.2024 за ч. 5 ст. 191 КК України прокурором об`єднано з кримінальним провадженням № 0000143 від 17.04.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, з присвоєнням № 0000015.

23.04.2024 у межах кримінального провадження № 0000015 від 15.03.2024 повідомлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України пособництво державі-агресору, за ознаками: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині підтверджується в сукупності наступними матеріалами кримінального провадження:

- повідомленням ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області № 65/5/і/5-2017 від 11.04.2024 щодо обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 09.02.2024;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 06.02.2024;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 05.02.2024;

- протоколом огляду мережі Інтернет від 02.02.2024;

- протоком про проведення НСРД № 65/5/і/5-642 від 19.03.2024;

- протоком про проведення НСРД № 65/5/і/5-643 від 19.03.2024;

- протоком про проведення НСРД № 65/5/і/5-595 від 13.03.2024;

- протоколом про проведення НСРД № 65/5/і/5-716 від 15.04.2025;

- іншими матеріалами досудового розслідування.

Досудове розслідування проводиться за ознаками вчинення особливо тяжкого злочину. Відповідно до ст. 219 КПК України загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину. Шестимісячний строк досудового розслідування спливає 22.08.2025 що було розраховано відповідно до наданих стороною обвинувачення постанов про зупинення та відновлення досудового розслідування та ухвал слідчого судді про скасування вказаних постанов від 19.06.24,27.06.24,03.07.24,15.07.2024,18.07.2024.

Під час досудового розслідування проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій.

Для завершення досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, а саме:

- здійснити розсекречення усіх ухвал слідчого судді Одеського апеляційного суду про надання дозволу на проведення НСРД;

- отримати дозвіл слідчого судді Одеського апеляційного суду на використання результатів проведених НСРД, отриманих в іншому провадженні (№ 0000031 від 23.01.2024), у кримінальному провадженні № 0000015 від 15.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 ;

- встановити та допитати як свідків усіх осіб, яким відомі обставини вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у тому числі ОСОБА_14 , яка може повідомити про обставини процедури штучного банкрутства ТОВ «Сенат» з метою виведення з-під арешту майна, що фактично належить ОСОБА_7 та його колишній дружині ОСОБА_15 ;

- встановити усі об`єкти рухомого та нерухомого майна, які фактично належать ОСОБА_7 та мають бути арештовані відповідно до ст. 170 КПК України з метою можливої конфіскації майна як виду покарання за вироком суду, провести оцінку цього майна;

- звернутись до слідчого судді з клопотанням про передачу майна, на яке накладено арешт, в управління АРМА;

- звернутись до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення спеціального досудового розслідування;

- вжити вичерпних заходів щодо розшуку підозрюваного;

- з урахуванням додатково отриманих доказів вирішити питання щодо необхідності зміни раніше повідомленої підозри чи здійснення повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

- виконати вимоги ст. ст. 290-291 КПК України щодо надання доступу стороні захисту до матеріалів досудового розслідування та вручення необхідних процесуальних документів, пов`язаних із завершенням досудового розслідування.

Стороною обвинувачення доведено, що провести вказані процесуальні дії раніше не надалося можливим з об`єктивних причин, що зумовлені саме наявністю необхідності розсекречення матеріалів НСРД їх аналіз, виконання вимог 290-191 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання слідчого необхідно задовольнити та продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження до 12 місяців.

Щодо позиції сторони захисту про відсутність доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , то вказане твердження спростоване наданими стороною обвинувачення доказами та неодноразово встановлювалося та підтверджувалося рішеннями слідчих суддів при обранні запобіжного заходу та продовження строків досудового розслідування.

Інші зауваження та заперечення захисника не можуть вплинути на рішення суду, тож до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 28, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_4 , погоджене Генеральним прокурором, про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 15.03.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, до 12 (дванадцяти) місяців- задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000015 від 15.03.2024 за підозрою громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, до 12 (дванадцяти) місяців.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1