Справа № 466/827/25
Провадження № 1-кп/466/509/25
У Х В А Л А

24 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому підготовчому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 про залишення без руху цивільного позову представника потерпілої в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000399 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 155 , ч.ч.1, 3, 4 ст. 301-1 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000399 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 155 , ч.ч.1, 3, 4 ст. 301-1 КК України.

В процесі проведення підготовчого розгляду, 25.02.25, до суду надійшов цивільний позов представника неповнолітньої ОСОБА_8 , відповідно до якого цивільний позивач просить стягнути з ОСОБА_7 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 300 000 грн.

26.02.25 р. протокольною ухвало суду такий позов було прийнято до розгляду у кримінальному провадженні та цивільному позивачу надано термін для подачі відзиву на позов.

В підготовчому засіданні 24.04.25 захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням, в якому просить залишити без руху цивільний позов. Зазначає, що в порушення вимог ст. 175 ЦПК України, у тексті позовної заяви не зазначено доказів, якими сторона обґрунтовує свої вимоги. Те, що цивільний позивач у якості таких зазначає ті докази, які зібрані на досудовому розслідуванні, суперечить імперативним приписам п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК. Також сторона при зверненні з позовом не зазначила, чи вживались заходи досудового врегулювання даного спору, чи подавався інший позов між ними ж сторонами , про той самий предмет і з тих самих підстав. Відтак, просив надати строк для усунення вказаних недоліків.

Заслухавши думку учасників судового процесу з приводу заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.Частиною 3 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні, зокрема, є юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частини 1, 2 ст. 61 КПК України).

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).

Відповідно до частин 1, 4, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України встановлено ряд вимог до форми та змісту позовної заяви. Недотримання цих вимог може бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення у порядку, передбаченому частинами 1-3 ст. 185 ЦПК України.

Отже, з огляду на це, суд дійшов висновку, що оскільки ЦПК України встановлює порядок здійснення виключно цивільного судочинства, вимоги до форми і змісту позовної заяви, які пред`являються у порядку цивільного судочинства, мають застосовуватись з урахуванням специфіки кримінального провадження та не повинні суперечити засадам кримінального судочинства.

Так, одночасний розгляд судом обвинувального акта і цивільного позову, з точки зору доказування, має ряд особливостей, які посилюють захист, зокрема, законних інтересів юридичних осіб, що зазнали шкоди від злочину та сприяють більш швидкому і повному її відшкодуванню. Головний обов`язок держави полягає в утвердженні та забезпеченні прав і свобод, тому вся діяльність осіб, які здійснюють кримінальне провадження, має бути спрямована на реальне забезпечення прав і законних інтересів учасників цього провадження, і насамперед потерпілого (цивільного позивача).

Статтею 91 КПК України до обставин, що підлягають доказуванню серед іншого віднесені: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид та розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Зазначені елементи предмету доказування у кримінальному провадженні взаємопов`язані з предметом доказування за позовами про відшкодування позадоговірної (деліктної) шкоди у позовному провадженні за правилами цивільного судочинства, та відповідно, окремими змістовними вимогами до оформлення позовної заяви, перелік яких наведений у ст. 175 ЦПК України.

Проте, на відміну від цивільного судочинства, де обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), у кримінальному провадженні, доказування цих обставин, у тому числі, факту завдання шкоди кримінальним правопорушенням, особи, яка її завдала, її винуватості, виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора (ст. 92 КПК України), які наділені відповідними повноваженнями для його здійснення.

Окрім того, на відміну від правил здійснення цивільного судочинства, КПК України не покладає на суд обов`язок постановляти ухвалу про відкриття провадження на підставі цивільного позову. Згідно з пунктом 24 ст. 3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. Отже, у кримінальному провадженні відсутня така стадія як відкриття провадження на підставі позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для залишення цивільного позову, заявленого в інтересах неповнолітньої потерпілої без руху.

Керуючись ст. 376 КПК України, суд,-

постановив :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про залишення без руху цивільного позову представника потерпілої в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000399 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст. 155 , ч.ч.1, 3, 4 ст. 301-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1