ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 27 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000069, в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Опочка, Псковської області, Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 27 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора та оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виділено в окреме провадження із матеріалів кримінального провадження, відомості про яке 06 грудня 2012 року внесені до ЄРДР за № 0000069 матеріали кримінального провадження, стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово викликався до суду у судові засідання для розгляду цього кримінального провадження, будучи належним чином повідомлений про здійснення стосовно нього кримінального провадження, однак до суду не з`являвся, про поважність причин такої неявки суд не повідомляв, при цьому, згідно з рапортом заступника начальника 1-го відділу 2-го управління ДКР НП України, обвинувачений ОСОБА_6 виїхав за межі державного кордону України, що свідчить про його умисне ухилення від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд вважав за необхідне оголосити у державний, міждержавний та міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_6 та обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляції:

- захисник просить ухвалу суду скасувати в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині обрання відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказує, що подане прокурором клопотання «про виділення матеріалів в окреме провадження» за формою та змістом не відповідало вимогам ст. 184 КПК України, оскільки взагалі не містило обґрунтування необхідності обрання обвинуваченому ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу; подане 27.05.2025 року прокурором клопотання «про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» не містило обов`язкових складових, таких як короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; мотивуючи зазначене клопотання, прокурор не послався на конкретні ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідне клопотання взагалі не містило формулювань щодо «ухилення» обвинуваченого від суду.

Також вказує, що суд не дотримався встановленого законодавцем порядку, а саме гарантованого стороні захисту законом часу на підготовку до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, порушивши право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того захисник вказує на те, що з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_6 нетяжкого кримінального правопорушення минуло понад 25 років, суд першої інстанції поза межами строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності обрав обвинуваченому винятковий запобіжний захід, чим також допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, за ствердженням захисника, виїзд ОСОБА_6 за межі України жодним чином не був пов`язаний з ухиленням останнього від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки відповідне рішення про залишення території України було викликано необхідністю рятування життя та здоров`я своєї неповнолітньої доньки у зв`язку з веденням на території країни активних бойових дій.

Заслухавши захисника ОСОБА_5 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 3 часини 2 цієї статті визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За вимогами ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , в достатній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу до осіб, які переховувалися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджали кримінальному провадженню, та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують перебування обвинуваченого під вартою.

Так, враховується, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово викликався до суду у судові засідання для розгляду цього кримінального провадження, будучи належним чином повідомлений про здійснення стосовно нього кримінального провадження, однак до суду не з`являвся, про поважність причин такої неявки суд не повідомляв.

Про скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000069 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 49 КК України, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024 року про призначення судового розгляду кримінального провадження за нововиявленими обставинами, обвинуваченому ОСОБА_6 вже достеменно було відомо ще з кінця 2024 року, що підтверджується поясненнями адвоката ОСОБА_5 , яка має контакт із обвинуваченим та спілкується з ним з приводу руху даного кримінального провадження.

Також слід врахувати, що за ствердженням прокурора в апеляційній інстанції, обвинуваченому ОСОБА_6 місцевий суд неодноразово надавав можливість вийти на зв`язок в режимі відеоконференції, однак ОСОБА_6 на зв`язок не виходив, що свідчить про переховування останнього від суду та перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки відсутність зв`язку з ОСОБА_6 , за його ініціативи, призводить до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження.

Доводи захисник про об`єктивну неможливість ОСОБА_6 вийти на зв`язок, є неспроможними та безпідставними, оскільки ОСОБА_6 має можливість спілкуватися із захисником з приводу кримінального провадження, що свідчить про наявність технічних та комунікаційних засобів для участі останнього в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Також не є прийнятними доводи захисника в тій частині, що ОСОБА_6 інкриміновано нетяжке кримінальне правопорушення, однак суд обрав ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід, виходячи з встановлених вище обставин щодо переховування останнього від суду та перешкоджання кримінальному провадженню. А тому, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_6 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, навіть якщо він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено, обраний запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 193, 194 КПК України, тому оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 27 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000069, в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4