Справа № 473/1856/25
Номер провадження1-кп/473/245/2025
ВИРОК

іменем України

"10" липня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_5 , її законний представник ОСОБА_6 , захисник неповнолітньої адвокат ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинувачена ОСОБА_8 , її законний представник ОСОБА_9 , захисник неповнолітньої адвокат ОСОБА_10 ,

представник служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області ОСОБА_11 ,

потерпіла ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000073 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянка України, із неповною середньою освітою, не працює і не навчається, раніше не судима, зареєстрована с.Нечаєне Миколаївського району Миколаївської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянка України, із неповною середньою освітою, студентка 2 курсу ВК МНАУ , раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.361 КК України

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» згідно Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідно до Закону та діяв на час вчинення вказаного нижче злочину.

22.01.2025 року біля 14 години ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебували в приміщенні магазину « Бенефіт-М », що розташований за адресою Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Соборності, 33 .

Під час перебування у приміщенні магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_5 між рядами з одягом під валізою помітили мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi» моделі «М2006СЗМNG» вартістю 1925 гривень, який належав ОСОБА_12 . ОСОБА_8 та ОСОБА_5 дістали з-під валізи мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi» моделі «М2006СЗМNG» та незаконно заволоділи останнім, залишивши з ним приміщення магазину.

Того ж дня біля 14 години 40 хвилин, перебуваючи біля банкомату « ПриватБанк » в м.Вознесенську по вул.228 Стрілецької дивізії 1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 мобільний телефон, належний ОСОБА_12 , та помітили в останньому встановлений мобільний додаток Моbile-банкінг « Приват24 », після чого в обвинувачених виник злочинний умисел, направлений на заволодіння всіма коштами, належними ОСОБА_12 , які перебували на її рахунках, шляхом незаконного використання мобільного додатку Моbile-банкінг « Приват24 » із застосуванням зміни індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг ОСОБА_12 (зміни паролю).

Діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою на виконання злочинного умислу, направленого на заволодіння майном ОСОБА_12 у вигляді грошових коштів на рахунках, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що діють в період воєнного стану, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснили незаконне втручання до мобільного додатку Моbile-банкінг « Приват24 » та через банкомат « ПриватБанк » в м.Вознесенську по вул.228 Стрілецької дивізії, 1 о 14 годині 43 хвилини зняли грошові кошти із рахунку потерпілої на суму 2600 гривень (комісія 2 гривні).

В подальшому о 14 годин 59 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою та, продовжуючи виконання злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , здійснивши незаконне втручання до мобільного додатку Моbile-банкінг « Приват24 » на телефоні потерпілої, перевели з балансу кредитної картки останньої в АТ КБ « ПриватБанк » № НОМЕР_1 рахунку НОМЕР_2 , належні їй грошові кошти в сумі 49954 гривень 70 копійок (комісія 1454 гривень 70 копійок) на картку № НОМЕР_3 з рахунком НОМЕР_4 , відкритий в АТ КБ « ПриватБанк » на ОСОБА_6 , якою фактично користувалась ОСОБА_5 .

В подальшому викрадені кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зняли у банкоматі « ПриватБанк », який розташований в м.Вознесенськ, вул.Центральна 5-А .

Внаслідок зазначеного своїми умисним протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заподіяли потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 54011 гривень 40 копійок.

22.01.2025 року біля 14 години ОСОБА_5 та ОСОБА_8 перебували в приміщенні магазину « Бенефіт-М », що розташований за адресою Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул.Соборності, 33 .

Під час перебування у приміщенні магазину ОСОБА_5 та ОСОБА_8 між рядами з одягом, під валізою помітили мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi» моделі «М2006СЗМNG» вартістю 1925 гривень, який належав ОСОБА_12 .

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_8 дістали з під валізи мобільний телефон марки «Хіаоmі» серії «Redmi» моделі «М2006СЗМNG» та незаконно заволоділи останнім, залишивши з ним приміщення магазину.

Того ж дня біля 14 години 40 хвилин, перебуваючи біля банкомату « ПриватБанк » в м.Вознесенську по вул.228 Стрілецької дивізії 1 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 мобільний телефон належний ОСОБА_12 та помітили в останньому встановлений мобільний додаток Моbile-банкінг « Приват24 », після чого в останніх виник злочинний умисел, направлений на заволодіння всіма коштами належними ОСОБА_12 , які перебували на її рахунках, шляхом незаконного використання мобільного додатку Моbile-банкінг « Приват24 » із застосуванням зміни індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг ОСОБА_12 (зміни паролю).

Відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» мобільний додаток Моbile-банкінг « Приват24 », який діє на підставі банківської ліцензії Національного банку України № 22 від 29.07.2009 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК " ПРИВАТБАНК " є інформаційно-комунікаційною системою.

Відповідно до вимог Закону України «Про платіжні послуги» для взаємодії мобільним додатком Моbile-банкінг « Приват24 » користувач повинен пройти автентифікацію - процедуру, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг.

22.01.2025 біля 14 години 40 хвилин ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи біля банкомату « ПриватБанк » в м.Вознесенську по вул. 228 Стрілецької дивізії 1 , переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері інформаційних (автоматизованих) систем, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та за попередньою змовою, з корисливих мотивів почали незаконне втручання до мобільного додатку Моbile-банкінг « Приват24 », який є інформаційно-комунікаційною системою.

Під час незаконного втручання до інформаційно-комунікаційної системи ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , використовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг « Приват24 » на телефоні «Хіаоmі» серії «Redmi» моделі «М2006СЗМNG» з номером стільникового оператора зв`язку ПрАТ « Vodafone » НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 , шляхом введення в якості логіну доступу номеру стільникового оператора зв`язку ПрАТ « Vodafone » НОМЕР_5 , надали запит на зміну паролю до додатку, яким користувалась ОСОБА_12 , та в подальшому змінили останній. Після зазначеного ОСОБА_5 та ОСОБА_8 отримали доступ до мобільного застосунку та встановили наявність на рахунку ОСОБА_12 грошових коштів у сумі 2602 гривні. Для зняття зазначених коштів з рахунку без застосування платіжної картки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на банкоматі « ПриватБанк » в м.Вознесенську по вул.228 Стрілецької дивізії 1 вибрали функцію «зняття грошових коштів без картки». В подальшому отримавши на мобільний телефон код, який необхідно ввести, зазначили його у відповідному полі у банкоматі. Для заповнення обов`язкового поля із зазначенням паролю платіжної картки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , не будучі обізнаними про вірну комбінацію чисел паролю, вирішили підібрати вільну комбінацію чисел, в якості яких зазначили дату народження потерпілої ОСОБА_12 . Підібрана комбінація чисел із зазначенням паролю карти виявилась вірною, що надало ОСОБА_5 та ОСОБА_8 змогу через банкомат « ПриватБанк » в м.Вознесенську по вул.228 Стрілецької дивізії 1 зняти грошові кошти з зарплатного рахунку потерпілої ОСОБА_12 у сумі 2600 гривень.

Внаслідок несанкціонованого втручання в інформаційно-комунікаційну систему ОСОБА_5 та ОСОБА_8 отримали доступ до інформації щодо наявності в потерпілої ОСОБА_12 кредитної карти (кредитного рахунку) із грошовими коштами у сумі приблизно 50000 гривень, інформація щодо якого була скритою у мобільному додатку Mobile-банкінг « Приват24 ».

Після зазначеного ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , застосовуючи мобільний додаток Mobile-банкінг « Приват24 », перевели з балансу кредитної картки ОСОБА_12 в АТ КБ « ПриватБанк » № НОМЕР_1 рахунку НОМЕР_2 , належні їй грошові кошти в сумі 49954 гривень 70 копійок (комісія 1454 гривень 70 копійок) на картку № НОМЕР_3 з рахунком НОМЕР_6 , відкритий в АТ КБ « ПриватБанк » на ОСОБА_6 , якою фактично користувалась ОСОБА_5 . В подальшому викрадені кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зняли у банкоматі « ПриватБанк », який розташований в м.Вознесенськ, вул.Центральна 5-А .

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_5 визнали пред`явлене їм обвинувачення, не оспорюючи обставин, зазначених в обвинувальному акті. На підставі ст.63 Конституції України відмовилася надавати покази, зазначивши, що їм соромного того, що сталося.

Їх законні представники ОСОБА_9 та ОСОБА_6 теж відмовилася надавати покази на підставі ст.63 Конституції.

Законні представники визнали позов потерпілої в частині майнової шкоди 29876,40 грн. ОСОБА_9 визнав моральну шкоду 5000 грн., ОСОБА_6 не визнала моральну шкоду.

Потерпіла повідомила, що ОСОБА_9 заплатив їй двічі по 2000 майнової шкоди

Потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що має мобільний телефон Редмі з номером оператора зв`язку НОМЕР_7 , на якому встановлено додатки Фейсбук, телеграм, вайбер, Приват Банк . Вхід до Фейсбуку здійснюється без обмежень, а для входу у Приват Банк паролем є дата її народження. Того дня вона була в магазині у приміщенні В-Центр . Їй телефонувала донька, після чого вона поклала телефон до сумки, яку не зачинила. Потім поставила сумку на валізу, та впала, вона подивилась, ніби нічого не випало. Вона розрахувалась та пішла з магазину. На вул.Кібрика зустріла знайому, у якої попросила номер телефону та просила аби та здійснила дзвінок на її номер. Так вона виявила зникнення телефону. Повернулась до магазину, проте телефону там не було, скоріш за все обвинувачені підняли його в той момент коли він дзвонив. Продавці їй повідомили, що в магазині було дві дівчини і це було зафіксована на відеоспостереженні. Вона звернулась до поліції, їй порадили піти до банку, де вона з`ясувала, що з її карток було знято 2600 грн. пенсії та 50 тисяч з кредитної картки. Про це вона взяла довідки з банку. Зазначила, що хворіла, перенесла стрес, тому має місце спричинена моральна шкода.

Представник служби у справах дітей Вознесенської міської ради Миколаївської області ОСОБА_11 пояснила, що родини неповнолітніх обвинувачених перебували в полі зори служби у справах дітей. Так родина ОСОБА_13 перебувала на обліку органів опіки та піклування, так як мати ОСОБА_13 була позбавлена батьківських прав, потім померла. Дитина виховується в родині дідуся-опікуна та його дружини, де є ще інші неповнолітні діти. Мати Сидорук давно притягувалася до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Проте зараз знята з обліку. Дівчата характеризуються посередньо. До відповідальності не притягувалися. З боку родин дітям створені всі необхідні умови для проживання.

Клопотань про допит свідків сторони не заявляли, тому із врахуванням таких засад кримінального провадження як змагальність (ст.22 КПК України) та диспозитивність (ст.26 КПК України) - такі докази в даному провадженні судом не досліджувалися.

На підставі матеріалів провадження судом встановлено, що згідно з рапортом Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 22.01.2025 р. поліцією було отримано заяву та зареєстровано в ЄО за №838 від 22.01.2025 р. як крадіжка. Заявник ОСОБА_12 просила поліцію встановити осіб, які 22.01.2025 р. приблизно о 14-00 год. шляхом вільного доступу з прилавку вебцентру викрали мобільний телефон ксіомі редмі 10, в якому знаходилась сімкарта, після чого за допомогою мобільного здійснили крадіжку грошей 51000 грн. через Приват 24 з двох карток.

Теж саме зазначено і в заяві ОСОБА_12 від 22.01.2025 р.

Згідно заяви ОСОБА_12 від 22.01.2025 р. вона добровільно надала працівникам поліції виписки з Приватбанку щодо руху грошових коштів по її банківським карткам за 22.01.2025 р., з яких вбачається, що з кредитної картки ОСОБА_12 22.01.2025 р. о 14-59 год. на картку ОСОБА_6 було здійснено переказ коштів в сумі 48500 грн.; а також те, що зняття готівки з картки ОСОБА_12 відбувалося 22.01.2025 р. о 14-43 год. в сумі 2602 грн.

Згідно із заявою ОСОБА_6 від 24.01.2025 р. вона добровільно видала працівникам поліції шкарпетки білого кольору фірми « Lette » розмір 35-38, спідницю чорного кольору розмір «М» фірми «Sinsay», які її донька ОСОБА_5 купувала за викрадені грошові кошти, та грошові кошти в сумі 9390 грн., які були переведені на картку ОСОБА_6 та в подальшому зняті донькою ОСОБА_5 . Вказані предмети було оглянуто та зафіксовано їх ідентифікаційні ознаки у протоколі огляду від 24.01.2025 р. з відповідними фототаблицями.

Також згідно із заявою ОСОБА_9 від 24.01.2025 р. він добровільно видав працівникам поліції спідницю чорного кольору розмір «ХS» фірми «Sinsay», светр коричневого кольору розмір «М» фірми «Sinsay», павербанк моделі XO-PR239 на 20000 mAh, які його підопічна ОСОБА_8 купувала за викрадені грошові кошти, мобільний телефон «Редмі-9С» синього кольору IMEI: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , який було викрадено, та грошові кошти в сумі 12820 грн., які були переведені на картку ОСОБА_6 та в подальшому зняті ОСОБА_5 . Вказані предмети було оглянуто та зафіксовано їх ідентифікаційні ознаки у протоколі огляду предмета від 24.01.2025 р. з відповідними фототаблицями.

Постановою слідчого від 24.01.2025 р. було визнано речовими доказами речі, які видали законні представники неповнолітніх обвинувачених та передано на зберігання до кімнати речових доказів Вознесенського РУП , про що є відповідна квитанція №282.

Під час слідства ОСОБА_12 отримала під зберігальну розписку свій мобільний телефон «Редмі-9С» синього кольору та грошові кошти в загальній сумі 22210 грн.

На підставі ухвали слідчого судді від 28.01.2025 р. було отримано тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні АТ КБ « ПриватБанк », щодо руху грошових коштів по банківським рахункам ОСОБА_12 . Як вбачається із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 17.02.2025 року було отримано інформацію, яка знаходиться на CD-R диску, та згідно із протоколом огляду предмету від 19.02.2025 року встановлено, що згідно із інформацією про рух коштів та фотозображеннями з камер банкоматів з банківських карток потерпілої обвинуваченими здійснювались операції, які зазначені в обвинувальному акті, в банкоматах м.Вознесенська та те, що власницею цих карток є ОСОБА_12 .

Постановою слідчого від 19.02.2025 року було визнано речовим доказом диск CD-R марки «verbatim», на якому знаходиться інформація стосовно руху коштів по банківських рахунках ОСОБА_12 .

Також згідно з ухвалою слідчого судді від 28.01.2025 р. було надано тимчасовий доступ до інформації, яка перебуває у володінні АТ КБ « ПриватБанк » щодо руху грошових коштів на рахунку ОСОБА_6 . Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.02.2025 року було отримано інформацію, яка знаходиться до CD-R диску.

На підставі протоколу огляду предмету від 20.02.2025 року під час огляду наданого банківською установою диску було встановлено, що рахунок НОМЕР_6 відкритий на ім`я ОСОБА_6 та міститься інформація щодо транзакцій по її рахунку, в тому числі і про зарахування на її картку коштів потерпілої, зняття цих коштів в банкоматі, а також є інформація щодо власника рахунку. З камер банкоматів також було отримано фотозображення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 20.02.2025 року було визнано речовим доказом диск CD-R марки «verbatim», на якому знаходиться інформація стосовно руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_6 .

На підставі висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-25/1692-ТВ від 30.01.2025 року встановлено, що ринкова вартість мобільного телефону (смартфону) торговельної марки «Xiaomi» серії «Redmi 9C» моделі M2006C3MNG з об`ємом пам`яті 3/64GB без видимих пошкоджень, придатного для використання за призначенням, могла становити 1925 грн.

27.01.2025 р. на запит слідчого було надано відеозапис з приміщення магазину Бенефіт-М , що розташований за адресою м.Вознесенськ, вул.Соборності, 33 , на диску за 22.01.2025 р. та згідно із протоколом огляду від 03.02.2025 року наявних на диску записів встановлено, що потерпіла загубила телефон та пішла з магазину, а обвинувачені забрали виявлений ними телефон та теж пішли з магазину. Коли потерпіла повернулася, в магазині обвинувачених вже не було. Зазначені відеозаписи було оглянуто під час судового розгляду провадження згідно із ст.359 КПК України та обвинувачені не заперечували, що на відео вони.

Постановою слідчого від 03.02.2025 року було визнано речовим доказом диск CD-R марки «verbatim» об`ємом 4,7 гігабайти, на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження з приміщення магазину ФОП « ОСОБА_14 » за 22.01.2025 року.

На підставі заяви ОСОБА_6 від 17.02.2025 р. вона добровільно надала працівникам поліції для огляду свій телефон та дозвіл на огляд встановлено на телефоні застосунку Приват 24 . Телефон було оглянуто згідно з протоколом огляду від 17.02.2025 р. з фототаблицями до нього та встановлено, що у додатку Приват 24 є дані про зарахування на рахунок ОСОБА_6 коштів потерпілої та мали місце подальші операції щодо зняття цих коштів у вигляді готівки в банкоматах.

Також на підставі рапорту Вознесенського РУП від 26.02.2025 р. було зареєстровано повідомлення в ЄО за №2910 від 26.02.2025 р. за ч.2 ст.361 КК України по факту правопорушення щодо ОСОБА_12 , вчиненого шляхом доступу через додаток Приват 24 , встановленого на її телефоні, до її банківських рахунків. Про що також є рапорт слідчого СВ Вознесенського РУП від 26.02.2025 р., в якому вказано, що до правопорушення, скоєного відносно потерпілої ОСОБА_12 , причетні ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, враховуючи повне визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , покази потерпілої ОСОБА_12 , досліджені документи, вважає, що вина обвинувачених у вчиненні правопорушень, за якими їм пред`явлено обвинувачення, доведена повністю та кваліфікує дії кожної з обвинувачених за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану та за ч.2 ст.361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційних систем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ними правопорушень, дані, що характеризують особи обвинувачених, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ч.1 ст.103 КК України визначено, що при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Так Верховний Суд в Постанові від 20 жовтня 2020 року №511/338/18 зазначив, що: «Мета покарання за злочин, вчинений неповнолітнім, має істотні відмінності від загального правила, оскільки в кримінальних провадженнях щодо осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на перше місце виходить їх реабілітація (виправлення) як реалізація принципу найкращих інтересів дитини».

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України єактивне сприяння розкриттю правопорушень, вчинення правопорушень неповнолітніми.

Зазначення стороною обвинувачення та стороною захисту про те, що такою обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених, слід вважати їх щире каяття - не відповідає встановленим судом обставинам та не знайшло свого підтвердження, оскільки щире каяття має бути засноване на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини та характеризується щирим осудом цієї поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, вибаченні перед потерпілими та прийнятті заходів по відшкодуванню шкоди (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року).

Таких заходів перед потерпілою обвинуваченими здійснено не було. Так, шкода потерпілій відшкодована повністю не була, намагання вибачитися в обвинувачених та їх законних представників теж відсутнє, про що неодноразово зазначала під час судового розгляду потерпіла. Лише в останньому слові обвинуваченні намагалися вибачитися перед потерпілою.

Як зазначає Верховний Суд в Постанові від 18 липня 2019 року (справа №201/17419/17 провадження №51-6802км18): «щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності».

У даному провадженні саме щирого каяття як пом`якшуючої відповідальність обвинувачених обставини встановлено судом не було.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які визнали вину за пред`явленим їм обвинуваченням, вчинили правопорушення до моменту досягнення ними повноліття, раніше не судимі, на обліку нарколога та психіатра не перебувають, обидві виховуються в неповних родинах, так ОСОБА_8 проживає в родині дідуся-опікуна, а ОСОБА_5 разом із матір`ю та братом, проте як вбачається із актів обстеження умов проживання їм створено їх родичами всі необхідні умови для проживання; з характеристик з місця навчання вбачається, що обвинувачені вчитися не бажають та мають академічну заборгованість, за що ОСОБА_5 була відрахована з навчального закладу, а ОСОБА_8 ще ні. Також ОСОБА_8 добре характеризується за місцем проживання.

Досудові доповіді на неповнолітніх обвинувачених вказують на те, що їх виправлення та попередження вчинення ними нових правопорушень можливе без ізоляції від суспільства та без застосування покарання у вигляді позбавлення волі; органом пробації зазначено про низьку ймовірність вчинення обвинуваченими повторних правопорушень.

Також суд враховує наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обвинувачених обставин, а також те, що правопорушення, які вчинили обвинувачені, згідно ст.12 КК України належить до тяжких і нетяжких злочинів та вчинені обвинуваченими вперше, їх вік, наявність у них міцних соціальних зв`язків, тому суд вважає, що виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових правопорушень можливе у разі призначення їм покарання у вигляді пробаційного нагляду із застосуванням положень ст.ст.69, 101 КК України, як про те просив прокурор в судових дебатах та всі інші учасники процесу, окрім потерпілої, яка вказала, що обвинувачені, на її думку, не мають щирого каяття.

Щодо застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом на момент вчинення правопорушення за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.361 КК України, то суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків передбачених в цій статті, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті)Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу».

У цій справі є кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_5 правопорушень, а саме активне сприяння розкриттю правопорушень, вчинення правопорушень неповнолітніми.

Ці обставини, а також визнання обвинуваченими своєї вини, те, що вони раніше не судимі, посередньо характеризуються, виховуються в неповних родинах, в останньому слові намагалися вибачитися перед потерпілою - істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочинів та дають підстави для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Так в Постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року справа №370/2596/18 провадження №51-3884км20 зазначено, що призначення більш м`якого покарання, ніж зазначене в санкції кримінально-правової норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Потерпілою ОСОБА_12 подано цивільний позов про стягнення із законних представників обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 10000 гривень моральної шкоди з кожного та 29876,40 гривень матеріальної шкоди солідарно.

При вирішення позову суд враховує, що ч.2 ст.127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер та розмір витрат, зумовлених злочином, установити причинний зв`язок між діянням та шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

П.3 ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - покладається на потерпілого.

Розмір матеріальної шкоди, яку внаслідок правопорушень завдано потерпілій ОСОБА_12 , - це ті гроші кошти, що були викрадені з її банківських рахунків.

Згідно із обвинувальним актом, що затверджено прокурором, не відшкодована сума збитків становила 29876,40 грн.

Проте телефон та залишки коштів ОСОБА_12 , які не встигли витратити обвинувачені, було повернуто потерпілій.

Також згідно з розписками потерпілої від 24 квітня та 27 травня 2025 року вона отримала від законного представника ОСОБА_9 в рахунок відшкодування спричиненої їй матеріальної шкоди 2000 грн. та 2000 грн.

Отже матеріальна шкода не підлягає відшкодуванню в тій частині, в якій її вже відшкодовано, так як одночасне стягнення спричиненої шкоди є подвійною відповідальністю, що з огляду на положення ст.61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, - є неприпустимим.

Таким чином позов потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди слід задовольнити частково.

Щодо стягнення з законних представників на користь потерпілої моральної шкоди, то суд враховує, що відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що потерпілій завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із викраденням обвинуваченими її майна та грошових коштів.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги ч.3 ст.23 ЦК України згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_12 у розмірі 10000 грн. з кожного із законних представників підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 5000 гривень, розмір якої відповідає ступеню моральних страждань потерпілої.

Також суд враховує, що згідно із ч.3 ст.33 ЦК України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу. Так ст.1179 ЦК України передбачає, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків/ піклувальників відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

З огляду на вказане обов`язок відшкодування шкоди, яка була спричинена внаслідок правопорушення потерпілій неповнолітніми обвинуваченими, виникає відповідно у їх законних представників ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

Внаслідок злочину потерпілій ОСОБА_12 завдано матеріальну шкоду 54011,40 грн., не відшкодована сума на момент постановлення судом вироку становить 25876,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з законних представників обвинувачених слід стягнути на користь держави витрати за проведення експертизи, оскільки вказана норма не передбачає стягнення витрат за проведення експертизи з неповнолітніх обвинувачених.

Долю речових доказів вирішити згідно із вимогами ст.100 КПК України, та до речей, що були придбані обвинуваченими за кошти потерпілої слід застосувати спеціальну конфіскацію згідно із вимогами ст.ст.96-1, 96-2 КК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винними за пред`явленим їм обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.361 КК України, та призначити їм наступне покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання застосуванням положень ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті: за ч.4 ст.185, ст.69 КК України у вигляді двох років пробаційного нагляду, за ч.2 ст.361, ст.69 КК України у вигляді одного року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді двох років пробаційного нагляду.

ОСОБА_5 призначити покарання із застосуванням положень ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті: за ч.4 ст.185, ст.69 КК України у вигляді двох років пробаційного нагляду, за ч.2 ст.361, ст.69 КК України у вигляді одного року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років пробаційного нагляду.

На підставі ст.59-1 КК України встановити на час дії пробаційного нагляду обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації згідно із ч.2 ст.59-2 КВК України.

Стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 3183,60 гривень, а саме по 1591,80 гривень з кожного.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про стягнення із законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 10000 гривень моральної шкоди з кожного та 29876,40 гривень матеріальної шкоди солідарно - задовольнити частково.

Стягнути солідарноіз законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 25876,40 гривень матеріальної шкоди.

Стягнути із законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 5000 гривень моральної шкоди з кожного законного представника.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

застосувати спеціальну конфіскацію згідно із вимогами ст.ст.96-1, 96-2 КК України та шкарпетки білого кольору фірми « Lette » розмір 35-38, спідницю чорного кольору розмір «М» фірми «Sinsay», які ОСОБА_5 купувала за викрадені грошові кошти, які згідно із заявою ОСОБА_6 від 24.01.2025 р. вона добровільно видала працівникам поліції, спідницю чорного кольору розмір «ХS» фірми «Sinsay», светр коричневого кольору розмір «М» фірми «Sinsay», павербанк моделі XO-PR239 на 20000 mAh, які ОСОБА_8 купувала за викрадені грошові кошти, які згідно із заявою ОСОБА_9 від 24.01.2025 р. він добровільно видав працівникам поліції, що зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського РУП , - конфіскувати у власність держави;

мобільний телефон «Редмі-9С» синього кольору IMEI: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , грошові кошти в сумі 22210 грн., які потерпіла ОСОБА_12 отримала під зберігальну розписку, - залишити потерпілій;

диск CD-R марки «verbatim», на якому знаходиться інформація стосовно руху коштів по банківських рахунках ОСОБА_12 ; диск CD-R марки «verbatim», на якому знаходиться інформація стосовно руху коштів по банківському рахунку ОСОБА_6 ; диск CD-R марки «verbatim» об`ємом 4,7 гігабайти, на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження з приміщення магазину ФОП « ОСОБА_14 » за 22.01.2025 року - залишити в матеріалах судового провадження.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1