ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1242/25 Справа № 210/2017/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчої судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 02 червня 2025 року про продовження застосування у рамках кримінального провадження № 0000108 від 27.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, до підозрюваної

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованоїа за адресою АДРЕСА_1 ,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 31 липня 2025 року включно, з визначенням розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчої судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 02 червня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 , поданого в кримінальному провадженні, внесеному 27.01.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000108, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 31 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України на рівні 500 (п?ятсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1514000,00 (один мільойн п?ятсот чотирнадцять тисяч ) грн. у національній грошовій одиниці - зменшено до 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302800,00 (триста дві тисячі вісімсот ) грн. у національній грошовій одиниці.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , просить змінити запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби. Встановити для підозрюваної ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду; прибувати до визначеної службовою особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима, інкриміновані їй злочини скоїла в неповнолітньому віці, та коли їй виповнилось 18 років, добровільно відмовилась від злочинних дій та втекла в м.Дніпропетровськ. Після її затримання надавала правдиві покази, співпрацюючи зі слідством, визнає свою провину повністю і розкаюється у вчиненому злочині.

Звертає увагу, що в місті Кривому Розі підозрювана має родину: матір і двох сестричок.

Зазначає, що в інкримінованому їй злочині підозрювана приймала другорядну роль. Їй знайоме по злочинній діяльності обмежене коло осіб, які знаходяться під вартою, а свідків вона не знає. Тому перебуваючи під домашнім арештом вона ніякої шкоди не завдасть.

Зауважує, що підозрювана ОСОБА_8 не має наміру ухилитися від відповідальності, враховуючи неповнолітній вік, щире каяття, поведінку під час слідства та наявність сім`ї.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 просила її апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , ухвалу слідчої судді суду 1-ї інстанції просив залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Висновки суду:

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчої судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчою суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Висновки слідчої судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, стороною захисту не оскаржуються, та є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Безпідставними є доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони були встановлені слідчою суддею в оскаржуваному рішенні, в якому надано належне та повне обґрунтування їх існування, що підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого.

Так, слідча суддя обґрунтовано врахувала, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція відповідних частин норм закону, який передбачає кримінальну відповідальність за ці діяння, відносить інкримінований злочин до особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а стороною обвинувачення доведено, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків та підозрюваних (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик втечі слідча суддя оцінила у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності. Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними.

Даний ризик підтверджується суворістю можливого покарання, мінімальна межа якого становить п?ять років (ч. 2 ст. 255 КК України) та дев`ять років (ч. 3 ст. 307 КК України), що є достатнім фактором для того, щоб у підозрюваної виникло бажання стати на шлях переховування, враховуючи що злочинна діяльність, яка ій інкримінується, здійснювалась конспіративним шляхом. Крім того, ОСОБА_8 є особою молодого віку, не є військовозобов?язаною, тому може безперешкодно змінити місце постійного мешкання, залишити межі України, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Слідча суддя обгрунтовано зазначила, що ризик незаконно впливати на інших підозрюваних (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності існує, проте ОСОБА_8 налаштована активно сприяти розслідуванню та встановленню фактичних обставин у справі. В той же час ризик впливу на свідків зберігається.

Ризик незаконного впливу на свідків з метою уникнення відповідальності є вірогідним. Слідча суддя зазначила, що особи, які є свідками у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Проте причетність ОСОБА_8 до вчинення дій, що їй інкримінуються, підтверджується письмовими доказами та матеріалами НСРД, а сама підозрювана готова співпрацювати зі слідством та надати викривальні показання, тому підстави вважати, що остання може впливати на свідків з метою викривлення фактів, є сумнівними.

Крім того, об?єктивних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 з жовтня 2024 року і по квітень 2025 року вживала заходів щодо впливу на свідків чи інших підозрюваних не встановлено.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваною (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідча суддя зазначила, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним обігом психотропних речовин конспіративним шляхом, ретельно маскуючи свою незаконну діяльність, у сукупності з відсутністю легальних доходів, остання може продовжити незаконну діяльність з метою легкого заробітку.

Разом з тим, слідча суддя вважала недостатньо обґрунтованим ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_8 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для неї, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Вказані обставини жодним чином не доведені під час розгляду клопотання. Крім того, не представлено й доказів, які б свідчили про таку поведінку.

Судом надано обґрунтований висновок щодо неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, до підозрюваної не може бути застосовано домашній арешт, так як ОСОБА_8 не заміжня, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працевлаштована, тобто за місцем мешкання у останньої відсутні міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_8 інкримінується причетність до особливо тяжких злочинів у складі злочинної організації, а обставини справи свідчать про застосування підозрюваними заходів конспірації, тому знаходячись під домашнім арештом не виключається можливість продовження злочинної діяльності. На думку слідчої судді ОСОБА_8 має перебувати під жорсткими обмеженнями та постійному контролю з метою запобігання встановлених ризиків. З таким висновком погоджується і апеляційна інстанція.

Особиста порука не може бути застосована до підозрюваної у зв`язку із відсутності письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваної на волі не сприятиме виконанню процесуальних обов`язків та не узгоджується на даному етапі досудового розслідування з характером підозри.

Отже, слідча суддя, з урахуванням вищенаведеного обґрунтовано дійшла висновку, що наявність та продовження існування встановлених під час судового засідання ризиків свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтування наявності ризів як в клопотанні слідчого, так і в оскарженій ухвалі слідчої судді є необґрунтованими та спростовуються дослідженими матеріалами кримінального провадження, яким слідчий суддя дав належну та повну оцінку.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі. Тому протилежні доводи сторони захисту апеляційна інстанція вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчої судді про те, що застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваної неможливо, оскільки вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Безпідставними є твердження захисника в апеляційній скарзі щодо неврахування слідчою суддею відомостей щодо особи підозрюваної ОСОБА_8 , оскільки саме ці обставини стали підставою для застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте підозра ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкриміновані злочини, які не зменшилися, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі підозрюваної, не свідчить про неможливість вчинення нею цих дій в подальшому. Фактично, належна процесуальна поведінка підозрюваної та відсутність спроб реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не її високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Підстав, які б виключали можливість продовження застосування до підозрюваної запобіжного заходу тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги факти того, що підозрювана раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, наявність матері та сестер, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підґрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_8 . Крім того, вказані обставини не стали запобіжником вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 .

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчою суддею запобіжний захід стосовно підозрюваної ОСОБА_8 відповідає вимогам статей 177, 178, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника підозрюваної слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчої судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 02 червня 2025 року про продовження підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 31 липня 2025 року включно, з визначенням розміру застави, у рамках кримінального провадження №0000108 від 27.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4