Справа №766/8056/25
н/п 1-кс/766/4392/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000691 від 12.05.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України,

в с т а н о в и в:

23.05.2025 року слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, якому просив: накласти арешт на майно підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000691 від 12.05.2025 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20397790) з забороною на відчуження та розпорядження майном.

Здійснити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без повідомлення та виклику підозрюваного ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000691 від 12.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, зареєстрованій та фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , документованій паспортом громадянки України серія НОМЕР_2 , виданим 18.01.2013 Калінінським РС у м. Горлівці ГУ ДМС України в Донецькій області у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України (державна зрада): перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану;

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

17.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Повідомлення про підозру розміщено в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр» № 79 від 17.04.2025) та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України.

В порядку ст. 52 КПК України підозрюваній ОСОБА_5 забезпечено участь захисника через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги адвоката ОСОБА_6 .

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 є власником об`єкту нерухомого майна - 1/1 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20397790).

Санкцією частини 2 статті 111 КК України передбачено у вигляді покарання позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належать ОСОБА_5 .

Враховуючи, що ОСОБА_5 до розгляду клопотання слідчим суддею може здійснити відчуження зазначеного нерухомого майна, з метою забезпечення його арешту, клопотання доцільно розглядати без повідомлення та виклику підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України з метою уникнення відчуження майна.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна..

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником об`єкту нерухомого майна - 1/1 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20397790).

Враховуючи те, що санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, у кримінальному провадженні є підстави, передбачені ст. 170 ч. 2 п. 3 КПК України накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 .

Згідно ч. ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на житло шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, без заборони користування.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20397790), шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1