У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000041, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2025 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ташине Миколаївського (Березанського) району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2025 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Ухвалено стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави шкоду, завдану рибному господарству України внаслідок незаконного вилову водних біоресурсів, у розмірі 1 174 564 грн., а також витрати за проведення експертиз 6 058,24 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 зазначає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Захисник вказує на те, що постановою Березанського районного суду Миколаївської області у складі суду ОСОБА_8 від 22.04.2024 р. матеріали про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП передано СВ відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. тобто незаконного зайняття рибним, добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.

У вказаній постанові суддею ОСОБА_8 в категоричній формі встановила свою позицію, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Надалі суддею ОСОБА_8 ухвалено оскаржуваний обвинувальний вирок.

За вказаних обставин, захисник вважає, що суддя ОСОБА_8 не міг приймати участь у розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , оскільки до початку судового розгляду висловила свою думку, щодо винуватості останнього, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України), і підставою для скасування судового рішення. До аналогічного висновку дійшов Миколаївський апеляційний суд у рішенні від 27.03.2025 р. у справі № 475/77/24.

Захисник просить врахувати, що ОСОБА_5 надавав визнавальні показання без доступу до захисника, посадовець рибоохорони схиляв його до «визнання» обіцянками швидкого розгляду без істотних наслідків. Згодом ОСОБА_5 повторив ці покази в суді через страх і правову необізнаність. Суд не перевірив добровільність і усвідомленість таких показань, що суперечить гарантіям ст. 59, 63, 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім наведеного в той же день, коли складено протокол про адміністративне правопорушення №018560 (03.04.2024 р.), за повідомленням рибоохорони внесені відомості до ЄРДР за №00041 (03.04.2024 р.). Вказані обставини підтверджують тиск на обвинуваченого з метою надання ним визнавальних показань.

Захисник наполягає, що у ОСОБА_5 не було умислу на незаконний промисел з корисливих мотивів, крім того, працівники рибоохорони самостійно витягнули сітку й, перераховуючи рибу на березі, фактично розпорядилася нею, що й спричинило її загибель. Причинно-наслідковий зв`язок між діями Сліпенка і загибеллю риби, в даному випадку, не доведений. Не проведення необхідних експертних досліджень зокрема щодо причин загибелі риби та не дослідження альтернативних версій сторони захисту дають сумніви у доведеності вини обвинуваченого, що має тлумачитись на його користь.

Крім того, у мотивувальній частині вироку суд не навів чіткого формулювання обвинувачення, не описав належно місце, час, спосіб, наслідки, форму вини та мотиви, не зазначив, які саме дії ОСОБА_5 встановлені судом і якими доказами це підтверджено. Суд мав зазначити конкретні нормативні акти, які вказують на використання обвинуваченим заборонених знарядь лову, а також встановлюють необхідність отримання дозволу компетентного органу на зайняття рибним добувним промислом.

Наведені порушення, на думку захисника перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

На початку квітня 2024 року у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на незаконний вилов водних живих ресурсів, а саме риби виду бичок-зеленчак на узбережжі Тилігульського лиману неподалік від с. Ташине Березанської об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

Приблизно о 05.30 год. 03.04.2024 р., більш точного часу та дати у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , реалізуючи протиправний умисел, направлений на незаконне зайняття рибним добувним промислом, не маючи на це відповідного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою заборонених для рибалок-любителів знарядь лову: трьох мисинових сіток та одного креветочного ятеру, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення шкоди рибним запасам України та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони і відтворення довкілля, раціонального використання природних ресурсів, прибув на берег водойми узбережжя Тилігульського лиману неподалік від с. Ташине Березанської об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, де незаконно встановив у воді три мисинові сітки.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій єдиний протиправний умисел, спрямований на незаконний вилов водних біоресурсів без належного дозволу, передбаченого діючим законодавством, 03.04.2024 р. приблизно о 06.10 год., більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на узбережжі Тилігульського лиману неподалік від с. Ташине Березанської об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, зайшов у забрід до акваторії Тилігульського лиману, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку живих водних біоресурсів, бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, виловив раніше виставленими трьома мисиновими сітками 751 особину риби роду бичок вартістю 1 564 грн. за один екземпляр, на загальну суму 1 174 564 грн., що є істотною шкодою за критерієм добування великої кількості риби.

У результаті вказаних дій ОСОБА_5 , відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 1042 від 29.09.2023 р. «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів», заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам держави на загальну суму 1 174 564 грн., яка встановлена відповідно до вказаних такс.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, утримує 2 неповнолітніх дітей та непрацездатного батька, характеризуються посередньо, займається підприємницькою діяльністю та одноосібним обробітком землі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також служби пробації не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей та непрацездатного батька, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_8 розглядала справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Зі змісту постанови Березанського районного суду Миколаївської області від 22.04.2024 р. вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення № 081560/128 від 03.04.2024 р. було вказано, що ОСОБА_5 03.04.2024 р. о 06.30 год. у Тилигільському лимані біля с. Ташине Миколаївського району Миколаївської області проводив лов водних біоресурсів у гумовому рибацькому костюмі промисловими знаряддями лову сітками лісковими в кількості 3 одиниць та ятерем креветочним у кількості 1 одиниця без дозволу на промисел. ОСОБА_5 виявлений під час виборки сіток та ятеря з водойми у вагани, зупинений не березі з сітками та ятерем, в яких знаходилась риба бичок-зеленчак в кількості 571 шт. Своїми діями ОСОБА_5 заподіяв шкоду рибному господарству України на суму 1 174 564 грн.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний документ «Оцінка заподіяної шкоди рибним запасам, внаслідок порушення природоохоронного законодавства», складний головними спеціалістами відділу іхтіології та регулювання рибальства у Миколаївській області, згідно якому заподіяна відповідно до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, шкода визначена як істотна

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_8 дійшла висновку, що Управлінням державного агентства рибного господарства у Миколаївській області про оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення встановлено наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, проте направлено матеріали справи про адміністративне правопорушення до суду.

У зв`язку з наведеним суддя постановила матеріали справи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП передати до СВ відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, тобто незаконного зайняття рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.

Отже, з тексу постанови Березанського районного суду Миколаївської області від 22 квітня 2024 року, вбачається, що суддя ОСОБА_8 в категоричній формі висловила позицію, що в діях ОСОБА_5 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, і крім цього визначено правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення.

В подальшому суддею ОСОБА_8 в цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 ухвалено вирок, яким останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На переконання апеляційного суду, суддя ОСОБА_8 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, не мала права брати участь у цьому кримінальному провадженні, оскільки були наявні обставини, які викликають сумніви у її неупередженості, зважаючи на те, що до початку розгляду кримінального провадження, висловила свою думку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті.

Вказане відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що в свою чергу є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

Поняття істотного порушення вимог кримінального процесуального закону надане у ч. 1 ст. 412 КПК України. Відповідно до цієї норми закону істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом за результатами апеляційного розгляду було встановлено наявність порушень вимог КПК України.

Таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду, оскільки за встановлених під час апеляційного розгляду обставин апеляційний суд позбавлений можливості перевірити законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи та постановленні вироку допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України вирок підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження, а саме верховенства права та законності, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості постановити остаточне рішення, а тому ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду судом першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, тощо, судом апеляційної інстанції не перевіряються, відповідно до приписів ч. 2 ст. 415 КПК України.

Разом з тим, під час нового судового розгляду суду першої інстанції, з дотриманням процесуальних прав учасників судового процесу, необхідно врахувати висновки і мотиви апеляційної інстанції, з яких скасовано судове рішення та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 413, 415, 424, 426, 532 КПК України апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 5 травня 2025 року, стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3