Справа № 466/5321/25
Провадження № 1-кп/466/717/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000211 від 26.04.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, востаннє 03.10.2024 року вироком Шевченківського районного суду м.Львова за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України з покаранням у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 25.04.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, придбав (знайшов) зіп-пакет із кристалічною речовиною білого кольору.

Усвідомлюючи по зовнішньому вигляді, що це психотропна речовина РVP, ОСОБА_3 залишив його при собі з метою власного вживання, без мети збуту. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно придбав (знайшов) та зберігав психотропну речовину без мети збуту, в якій, згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-25/11601-НЗПРАП від 29.05.2025 виявлено PVP, що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,7560 грама.

В подальшому, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, ОСОБА_3 , 25.04.2025 перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Чигиринська, поблизу будинку 13, був зупинений працівниками поліції та в ході встановлення анкетних даних та проведенні поверхневої перевірки, повідомив про те, що зберігає при собі зіп-пакет із вмістом кристалічною речовиною білого кольору, який він 25.04.2025 в період часу з 17:36 год 17:42 год добровільно видав працівникам поліції та повідомив, що знайшов та зберігав такий при собі для власного споживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, а також підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Щиро кається у вчиненому, просить суворо його не карати. Додатково повідомив, що він бореться зі своєю залежністю та останній час не вживає психотропних речовин. Він на час розгляду обвинувального акту неофіційно працює, має дохід приблизно 15 тис.грн в місяць, зможе сплатити штраф.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , а також зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами та його дії слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження, без мети збуту.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.2 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинува- ченого який є особою, що раніше судима.

Так, вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 03.10.2024, який приведений у відповідність ухвалою суду від 10.04.2025 року року, ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України з покаран- ням у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Як повідомляє прокурор, обвинува- чений перебуває на обліку в Франківському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, та дотримується обовязків, покладений на нього вироком суду.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і таких не зазначено в обвинувальному акті.

Дослідивши характеризуючи дані особи обвинуваченого встановлено, що він є особою молодого віку, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспасері не перебуває, має дохід, усвідомлює про наслідки вчиненого..

Враховуючи наявність зазначених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, характеру вчиненого ним кримінального правопорушення, його спосіб життя, відсутності нанесення шкоди іншим особам, історію правопорушень, суд вважає, що покарання йому слід обрати в межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу, а вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року виконувати окремо.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-25/11601-НЗПРАП від 29.05.2025 року у розмірі 3565,60 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) покласти на ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 370, 373, 374, 377 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі гривень 00 коп.).

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 03.10.2024 року відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.309 КК України, приведений у відповідність ухвалою суду від 10.04.2025 року у виді покарання 1 року пробаційного нагляду з покладенням обовязків - виконувати самостійно.

Речові докази в справі, а саме: спец-пакет №5813649 встановленого зразка МВС України, який надійшов із висновком експерта НДЕКЦ №СЕ-19/114-25/11601-НЗПРАП від 29.05.2025 року, в середині якого психотропна речовина PVP вагою 0,7560 грам та відповідно до постанови слідчого відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.05.2025 року, визнані речовим доказом - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3565,60 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/114-25/11601-НЗПРАП від 29.05.2025 року.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1