16.05.2025
Справа 642/3965/21
Номер провадження 1-кс/642/697/25
УХВАЛА

Іменем України

13 травня 2025 року слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000090 від 30.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.27 ч.3 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.27 ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.3 ст. 15 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.3 ст.15 ч.3 ст.27 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.5 ст.27 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.2 ст.209, ч.3 ст.27 ч.2 ст.209 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000090 від 30.01.2021 про арешт майна, у якому прокурор просив накласти арешт на майно, шляхом заборони користування, володіння, розпорядження, яке вилучене 08.05.2025 в ході проведення обшуку автомобіля Toyota Camry AA4998 KP Vin: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено: оригінал заяви нотаріуса ОСОБА_6 на 1 арк.; штамп нотаріуса ОСОБА_6 ; три флешнакопичувача Transcend (2 шт.) та Samsung, фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує з матеріалів, в провадженні СВ ВП № 2 Харківського районного Управління поліції № З ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000090 від 30.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.27 ч.3 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.27 ч.4 ст.358, ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.3 ст. 15 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.3 ст.15 ч.3 ст.27 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.5 ст.27 ч.4 ст.190 (чинна до 11.08.2023), ч.2 ст.209, ч.3 ст.27 ч.2 ст.209 КК України.

Процесуальне керівництво здіснюється Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова.

Обставини кримінальних правопорушень викладені письмово у клопотанні прокурора.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 08.05.2025 в період часу з 10:19 по 11:10 за адресою: м. Харків, вул. Бауманська 19/55 було проведено санкціонований обшук автомобіля Toyota Camry AA4998 KP Vin: НОМЕР_1 в ході якого було виявлено та вилучено:

?Оригінал заяви нотаріуса ОСОБА_6 на 1 арк.;

?Штамп нотаріуса ОСОБА_6 ;

?Три флешнакопичувача Transcend (2 шт.) та Samsung.

09.05.2025 вилучене в ході обшуку майно визнано слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУПН в Харківській області речовим доказом.

Фактичним володільцем вилучених речей є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що вищезазначене майно імовірно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, та повинно бути використано для проведення подальших слідчих (розшукових) дій, має значення для подальшого встановлення кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Відсутність рішення про накладення арешту на вилучене майно унеможливлює належне проведення слідчих (розшукових) дій з таким майном.

Вилучені в ході обшуку речі та предмети мають по даному кримінальному провадженню значення речових доказів і відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки зберігають на собі сліди злочину, які можуть бути доказами у даному кримінальному провадженні.

.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник володільця майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, також вказував, що оскільки він не ознайомлений із матеріалами долученими до клопотання про арешт майна, він не може погодитися із обґрунтованістю поданого клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна та обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися згідно із законом, воно повинно мати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 28.04.2025, було проведено обшук автомобіля Toyota Camry AA4998 KP Vin: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане у клопотанні майно було вилучено в ході проведення обшуку даного автомобіля.

Приписами ч.1ст.234 КПК України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч.7ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Приписами ч.1ст.234 КПК України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч.7ст.236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, зокрема, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2ст. 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 2ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

В межах розгляду даного клопотання слідчою суддею встановлено, що дозвіл на проведення обшуку та вилучення майна, зокрема і флеш- носіїв інформації, зазначено в ухвалі слідчого судді від 28.04.2025 року.

09.05.2025 вилучене в ході обшуку майно визнано слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУПН в Харківській області речовим доказом.

Слідча суддя зазначає, що вирішення питання про віднесення матеріальних об`єктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого, який, згідно ч.5 ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

До повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України). Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Отже, слідчий суддя на етапі проведення досудового розслідування не виконує функції слідчого або прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене відповідно до протоколу обшуку від 08.05.2025, підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 08.05.2025 в ході проведення обшуку автомобіля Toyota Camry AA4998 KP Vin: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- оригінал заяви нотаріуса ОСОБА_6 на 1 арк.;

- штамп нотаріуса ОСОБА_7 ;

- три флешнакопичувача Transcend (2 шт.) та Samsung,

що перебували у фактичному володінні ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1