Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/467/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 941/1478/23 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2025, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградська область, Петрівський район, с. Олександрівка, українця, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 , батальйон ТРО, на посаді гранатометника у військовому званні «солдат», неодруженого, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_7 , 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні за ч. 3 ст. 286 1 КК України

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 03.06.2025 до 01.08.2025 включно.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник-адвокат ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріли кримінального провадження № 0000976 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2025 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі він буде переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Вказує, що речові докази у кримінальному провадженні вилучені, докази зібрані, а тому спотворити будь-яку з речей або документів, чи знищити докази він не може.

Крім того, вказує що він є учасником бойових дій, має поранення. Також, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом з батьками похилого віку та підтримує стосунки і доглядає за ними. Має на утриманні сина ОСОБА_10 , 2008 р.н. та сплачує аліменти. Наявність постійного місця проживання та родини говорить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від суду.

Сама лише тяжкість злочину не є самодостатньою підставою для обрання і продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судження прокурора про можливість переховування від суду шляхом виїзду на непідконтрольні території України вважає безпідставними, оскільки апелянт добровільно став на захист держави під час повномасштабного вторгнення.

Свідок ОСОБА_11 помер, тому посилання прокурора на вплив на зазначеного свідка є безпідставним.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що саме обвинувачений був за кермом.

При таких обставинах обвинувачений вважає, що висновки районного суду є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів встановила, що районним судом дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, а саме проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, обставини, які характеризують його особу, відсутність стійких соціальних зв`язків, а також і те, що у даному кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, не досліджено речові та письмові докази.

Також, районним судом обґрунтовано враховано і те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих мотивів, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, жодних доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції не надано.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Крім того, враховуючи вище викладене колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням його під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, прийнятого судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності подальшого його тримання під вартою, спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження, а наявність ризиків, які зазначені прокурором у клопотанні та оскаржуваному рішенні суду першої інстанції очевидна. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03.06.2025, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4