Провадження № 11-сс/4823/277/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту - на строк до 25 липня 2025 року включно. Заборонено ОСОБА_7 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21.00 год по 07.00 год включно. Покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, де він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 ; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому до ОСОБА_7 буде достатнім застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 діб. Послався на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких. Відтак, усвідомлюючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив через незначний проміжок часу після звільнення його з місць позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного ОСОБА_7 , котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 27 травня 2025 року до ЄРДР за № 0001587 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

27.05.2025 о 16 год 01 хв, ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, в порядку ст.208 КПК України.

27 травня 2025 року органом досудового розслідування ОСОБА_7 письмово повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Зі змісту ст.181 КПК України вбачається, що домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Обираючи підозрюваному запобіжний захід саме у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення й усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнившись у вересні 2024 року, після чого вчинив нове протиправне діяння; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти власності, у зв`язку з чим має незняту та непогашену судимість.

Разом з тим, слідчий суддя вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце роботи, на яке він влаштувався одразу після звільнення з місць відбування покарання; одружився у січні 2025 року, дружина є вагітною, що вказує на намір побудувати сім`ю та вести нормальний спосіб життя, тобто має стійкі соціальні зв`язки; тому обрання запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту виправдовуватиме завдання запобіжного заходу.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пояснень сторін кримінального провадження і наданих ними матеріалів, обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання у нічний час доби, з чим погоджується і колегія суддів.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», у п.51 вказано, що попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що застосований щодо ОСОБА_7 вид запобіжного заходу - домашній арешт, є співмірним з існуючими ризиками; тяжкості пред`явленої йому підозри та відповідає особі підозрюваного, а покладені слідчим суддею, при застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, обов`язки забезпечать його належну процесуальну поведінку.

А тому, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4