Справа № 307/2007/25
Провадження №1-кс/307/343/25
УХВАЛА

03 червня 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши подану в порядку ст. 206 КПК України, скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про звільнення незаконно затриманої особи, - ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області надійшла скарга ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , подана в порядку ст. 206 КПК України.

Подана скарга обґрунтована тим, що починаючи з 31.05.2025 року дату звернення до суду з даною скаргою ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_2 , ).

31.05.2025 року ОСОБА_3 проти його волі затримано та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 без наявних на те законних підстав та без повідомлення причин такого затримання.

При цьому згідно Довідки №2/739 від 20.02.2025 р. у ОСОБА_3 наявна відстрочка від військової служби під час мобілізації до 31.08.2025 року на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку».

Наразі ОСОБА_3 планують мобілізувати та направити для проходження військової служби до ЗСУ при тому, що у ОСОБА_3 наявна діюча відстрочка від призову на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізації та мобілізаційну підготовку» ОСОБА_3 продовжує перебувати у стані обмеження його Конституційних прав та свобод, а уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_3 , намагаються вчиняти дії щодо призову ОСОБА_3 на військову служу по мобілізації, та протиправно, незважаючи на наявність у нього діючої відстрочки, відмовляються відпустити ОСОБА_3 з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прохання ОСОБА_3 , призупинити незаконні дії по відношенню до нього, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ігноруються.

Прохання ОСОБА_3 , звільнити його з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , співробітниками ігноруються.

Прохання ОСОБА_3 , звернути увагу на його право на відстрочку та документи, що підтверджують таку співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ігноруються.

На момент звернення, порушуючи усі норми права, представники ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжують силоміць утримувати ОСОБА_3 , не надаючи йому змоги на захист своїх законних прав та інтересів. За інформацією матері заявника - ОСОБА_4 , до нього чиниться фізичний та психологічний тиск та наявні тілесні ушкодження.

Крім того, у ОСОБА_3 наявні та документально підтвердженні (копії виписок з медичної карти додаються) наступні захворювання: основний М46.80 Інші уточнені запальні спондилопатії, множинні відділи хребта Запальна спондилоартропатія, хронічний прогресуючий перебіг, з частими та тривалими періодами загострення, з ураженням хребта: шийного, грудного та поперекового відділів, множинні протрузії м/х дисків; з стіким больовим синдромом та вираженим порушенням функції хребта ІІ ст. при загостреннях ПФХ ІІІ ст. Двобічний гонартроз з ураженням медіальних менісків з явищами синовіїту, формуванням кіст Бейкера Ро ст.ІІ ФНС ст. ІІ з вираженим порушенням ф-ції ходи. Поліартрит з переважним ураженням дрібних суглобів кистей Ро ст.ІІ та дрібних суглобів ступнів Ро ст.ІІІ, ПФС ІІ.

Відповідно до Розкладу хвороб станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, що міститься у Додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказу МО України від 14.08.2008 №402 (далі - Розклад хвороб) до п. «а» статті 64 включено: хвороби хребта (дорсопатії) та їх наслідки М40-М54 (кіфоз і лордоз, сколіоз, остеохондроз хребта, спондилоліз, спондилолістез, ураження міжхребцевих дисків, інші дорсопатії) зі значними порушеннями функцій

Відповідно до пояснення щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби до пункту «а» статті 64 належать: інфекційний спондиліт з частими (два та більше разів на рік) загостреннями, значними порушеннями функцій та стійкою втратою працездатності; спондилолізний спондилолістез III-IV ступенів (зміщення більше ніж на половину поперечного діаметра тіла хребця) з постійно вираженим больовим синдромом; деформуючий спондильоз та міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта, що супроводжуються функціональною нестабільністю II-III стадій (зміщення тіл хребців більше 3 мм під час функціональних проб) та вертебробазилярною недостатністю; деформуючий спондильоз і міжхребцевий остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта, що супроводжуються глибокими пара- та тетрапарезами з порушеннями функцій сфінктерів, із синдромом бокового аміотрофічного склерозу, а також поліомієлітичним, каудальним, після тривалого (не менше 3 місяців) стаціонарного лікування без стійкого клінічного ефекту.

Отже, у ОСОБА_3 наявні захворювання та значні порушення функцій організму, що підпадають під пункт «а» статті 64 Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, що визначають його непридатним до військової служби.

Не зважаючи на приписи чинного законодавства ОСОБА_3 силоміць утримується співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_3 , незаконно утримують без будь-яких законних рішень суду. Відомості про його стан відсутні.

У зв`язку з вище вказаним у діях співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 146, 371 КК України.

Просить негайно звільнити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ) який з 31.05.2025 року незаконно утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 (за адресою: АДРЕСА_2 , ).

Слідчий суддя, дослідивши скаргу адвоката, подану в порядку ст. 206 КПК України, дійшов висновку про наступне.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області зі скаргою, в порядку ст. 206 КПК України, в якій просить негайно звільнити ОСОБА_3 , який з 31.05.2025 року незаконно утримується працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

З аналізу ст. 206 КПК України можна зробити висновок, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме запобіжні заходи, затримання особи.

Із змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуванням ними кримінального правопорушення у межах будь-якого кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні підстави, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження у порядку ст. 206 КПК України.

Також, слідчий суддя не вправі надавати оцінку діям службових осіб територіальних центрів комплектування та військової частини щодо виконання порядку проведення призову громадян України на військову службу.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаних із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративними позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, - до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу і особисту недоторканість в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі "Мельник проти України" Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги поданої скарги виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу на висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладених в постанові від 27.05.2019 (справа № 766/22242/17, провадження №51-7276 кмо 18), де у висновку щодо застосування норми права, вказано наступне: оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження. Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 11.04.2019 ( справа 757/35596/18-к).

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за поданою скаргою.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 24, 26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України про звільнення незаконно затриманої особи відмовити.

Копію ухвали слідчого судді негайно надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1