КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №359/1158/25 Головуючий суддя у 1 інстанції: ОСОБА_1
провадження №11-кп/824/3875/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000149 відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Удич (Червоний Кут) Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2007 та 2010 року народження, учасника бойових дій, інваліда війни ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку 1 рік, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и в :

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме: придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 у жовтні 2023 року, але не пізніше 30.10.2023 року, перебуваючи в населеному пункті с. Кліщіївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, у зв`язку з відсіччю збройної агресії рф, в окопі знайшов металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ.

Таким чином, ОСОБА_9 незаконно придбав металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ.

Після цього ОСОБА_9 наприкінці жовтня 2023 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), але не пізніше 30.10.2023, шляхом перевезення на автомобільному транспорті, в рюкзаку перемістив з Донецької області до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ, де зберігав період часу від кінця жовтня 2023 до листопада 2024 в одному із господарський приміщень.

Таким чином, ОСОБА_9 незаконно зберігав металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запала та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ.

Після цього ОСОБА_9 шляхом перевезення на автомобільному транспорті, в рюкзаку перемістив з місця свого проживання до місця проживання його знайомої ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, який є корпусом гранати РГО без запалу, та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною, який є ударно-дистанційним запалом УДЗ, де зберігав його до 20.01.2024 року у приміщенні квартири.

В подальшому, 20.01.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , слідчим Бориспільського РУП ГУ НП в Київській виявлено та вилучено: металевий предмет сферичної форми зеленого кольору, подібний на корпус ручної оборонної гранати РГО з маркуванням РГО 80-38-88 та предмет металевий циліндричної форми з вигнутою пластиною, подібний на запал до гранат з маркуванням УДЗ С-4-88, які ОСОБА_9 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Згідно висновку експерта надані на дослідження металевий предмет сферичної форми зеленого кольору гладкою поверхнею є корпусом гранати РГО без запалу та металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною є ударно-дистанційним запалом УДЗ, які є частинами бойового припасу, а саме - ручної гранати оборонної РГО.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив умисні дії, що виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та думки прокурора, суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення).

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч.1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст.75 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку Теплицького районного суду Вінницької області, а саме, з 15.08.22024 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді домашнього арешту, обраний згідно ухвали від 24 січня 2025 року, скасовано.

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - на користь Держави України на користь Держави України (рахунок отримувача: UA0010103; отримувач коштів: ГУК у Київській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37955989; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) - 899998; Код класифікації доходів бюджету - 24060300; назва платежу: за проведення експертизи по кримінальному провадженню № 0000149, справа № 359/1158/25) - 1 591 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) грн. 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у зв?язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

Вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024, яким ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого його звільнено з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

За ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. В даному випадку районний суд помилково не застосував до обвинуваченого ст.71 КК України, яка підлягала обов?язковому застосуванню.

Згідно зі ст.71 КК України сукупність вироків має місце там, де засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин. Таким чином, при сукупності вироків: а) постановлений вирок, яким особа засуджена до певної міри покарання; б) це покарання ще цілком не відбуте засудженим; в) новий злочин вчинений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання. Оскільки при сукупності вироків новий злочин вчиняється після засудження особи за першим вироком, має місце ситуація, що свідчить про підвищену небезпечність винного.

Відповідно до оскаржуваного вироку ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року за ч.1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст.75 КК України, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в ч.ч.1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 КК України.

Проте, згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Вказану правову позицію викладено у постанові Об?єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 15.02.2021 (справа № 760/26543/17).

Як слідує з тексту оскаржуваного вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2025 ОСОБА_9 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України у жовтні 2023 року, тобто, до ухвалення відносно нього вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року.

Встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, визнав ОСОБА_9 винним за ч.1 ст.263 КК України та призначив йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., а також за ч.1 та ч.4 ст.70 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнив від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Разом з тим, як слідує з вищенаведеного, суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання, невірно застосував положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки оскаржуваним вироком обвинуваченому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., яке необхідно відбувати реально, а вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024, який був ухвалений після вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, а тому, вказаний вирок відповідно до абз 2 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» необхідно виконувати самостійно.

Таким чином, суд, призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, а саме. шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024, більш суворим, призначеним цим вироком, застосував закон, який не підлягає застосуванню, а не зазначивши про необхідність самостійного виконання вироку Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024, не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

За п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у зв?язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, слід скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року, яким ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого його звільнено з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.

В решті вирок слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2025 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у зв?язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 15.08.2024 року, яким ОСОБА_9 засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі, від відбування якого його звільнено з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом 30 днів з дня проголошення.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4