печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

поручителя - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001405 від 13.05.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Калінінське Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не адвоката, не депутата,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001405 від 13.05.2025 підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001405 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюють прокурори Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено,що організована група осіб, до числа якої входили: ОСОБА_7 (учасник ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999»; організатор), невстановлена службова особа ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» (організатор та виконавець), ОСОБА_4 (директор ТОВ «СІНЕРГІЯ-2006»; фізична особа-підприємець; виконавець), ОСОБА_8 (директор ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999; виконавець), ОСОБА_9 (головний бухгалтер ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» та особа, яка фактично здійснювала бухгалтерський облік ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991»; виконавець), діючи у межах єдиного плану з розподілом функцій, у співучасті з не встановленими досудовим розслідуванням особами, у період часу з 01.10.2015 по 30.12.2021, здійснили розтрату майна ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» шляхом укладення договорів про надання послуг із рядом суб`єктів господарювання, складання та підписання завідомо неправдивих договорів та актів виконаних послуг із подальшим перерахунком коштів на користь: ТОВ «АЛЬМІРА ТРЕЙД» (), ТОВ «ІМ-ЕКСПЕРТ» (), ТОВ «БОРОС» (), ТОВ «КЕНДО ПЛЮС» (), ТОВ «КАСІУС ОУШЕН» (), ТОВ «ІНТЕРМЕДІАР» (), ТОВ «ОЛВЕЙ ТРЕЙД» (), ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД» (), ПП «ПРОЛІСОК-15» (), ТОВ «АРУТИС-С» (), ТОВ «АДАЛОН КОМПАНІ» (), ТОВ «ОЛВЕЙ ТРЕЙД» (), ТОВ «ДЕКСІЯ ГРУП» (), ТОВ «СТЕЙТЕН-ІНВЕСТ» (), ТОВ «КРЕМАКС» (), ТОВ «РІСТЕК ГРУП» (0), ПП «ЮРІАН» (), ТОВ «ТІМОН» (), ТОВ «СТЕЛС М» (), ТОВ «МІГАС БІЗНЕС ГРУП» (), ТОВ «ВІВАРО ТРАНС» (), ТОВ «ТД АГРОРЕСУРС-2017» (), ТОВ «ТАРІНГОТРЕЙД» (), ПП «ФЛАГМАН КІТ» (), ТОВ «ЛАКІ ПРОМ» (), ТОВ «БОХУМ СТАЙЛ» (), ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ТОВ «КІВЕР ДАЙНЕМІКС» () та ТОВ «ГАМБУРГ СТУДІО» (), - загальною сумою 20 321 750 грн, де наявні фінансові операції із ФОП ОСОБА_4 на загальну суму 5 млн. грн.

08.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

09.05.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/21152/25-к) щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.05.2025, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 3 936 400 грн. У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимого, а також виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування з приводу обставин імовірних кримінальних правопорушень з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а також іншими свідками та підозрюваними, визначними слідчим та прокурором; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

18.03.2025 строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено до 26.05.2025.

13.05.2025 матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України виділено в окреме провадження № 0001405.

14.05.2025 у кримінальному провадженні № 0001405, згідно ст. 290 КПК України, відкрито матеріали досудового розслідування іншій стороні.

Слідчий зазначає, що підставою для продовження строку тримання підозрюваного під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а також наявність ризиків, які не зменшились, продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За викладених обставин, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 не можливе у зв`язку із необхідністю проведення та завершення слідчих та процесуальних дій, які потребують додаткового часу, а саме, на теперішній час у кримінальному провадженні виконуються вимоги статті 290 КПК України, що перешкоджає закінчити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали.

На теперішній час ризики, які були враховані судом при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують необхідність продовження строку дії застосованого запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням обґрунтованості підозри ОСОБА_28 , наявності ризиків, необхідності проведення великого обсягу додаткових слідчих, розшукових дій у кримінальному провадженні, виняткової складності кримінального провадження, орган досудового розслідування просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , строком 60 днів, одночасно визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_29 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ризики недоведені, просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного більш м`яких запобіжних захід.

Поручитель ОСОБА_6 подав заяву про взяття на поруки підозрюваного.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001405 від 13.05.2025 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюють прокурори Офісу Генерального прокурора.

08.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні зібрані докази (матеріали провадження), які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 , зокрема:

- протоколи допиту представників потерпілих, які надали покази про те, що ОСОБА_4 будучи директором ТОВ «СІНЕРГІЯ-2006», здійснював привласнення коштів підприємств, де потерпілі є засновниками шляхом укладання фіктивних договорів та проведення безтоварних операцій;

- протоколи обшуків за місцем розташування неофіційних (прихованих) офісних приміщеннях ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991», ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» та інших підконтрольних ОСОБА_7 підприємств (із врахуванням факту, що на офіційних юридичних адресах товариств документів виявлено не було), а також за місцями проживання відповідних директорів та бухгалтерів підприємств, під час яких вилучена вся первинна фінансова-господарська документація, в тому числі оригінали договорів, актів-приймання послуг, які підписував ОСОБА_4 та інші підконтрольні особи, що підтверджує мотиви ОСОБА_7 та інших учасників організованої групи приховувати результати своєї злочинної діяльності;

- судово-почеркознавчі експертизи, якими установлено, що підписи від імені директора ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» ОСОБА_30 та від імені директора ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» ОСОБА_8 виконані безпосередньо ними;

- протоколи допитів 25 директорів суб`єктів господарювання, які виступали контрагентами ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» та ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999», в ході чого установлено, що більшості з них невідомо про їхнє перебування на посаді директора, а також останні заперечують відношення до будь-якої господарської діяльності;

- судово-почеркознавча експертиза, якою установлено, що підписи від імені директорів підприємств, які були контрагентами ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» та ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» виконані на договірній документації та актах приймання передачі наданих послуг підроблені;

- протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , яка є фактичним бухгалтером ТОВ «СІНЕРГІЯ 1999» під час якого вилучено жорсткий диск, на якому виявлено електронні документи: договори надання інформаційно-консультаційних послуг (у бланковому вигляді та у кінцевому варіанті), акти приймання-передачі наданих послуг ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» та ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» (працівником якого остання не являлася), яка відповідно до показів потерпілих та протоколів НСРД діяла за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_30 ;

- протоколи НСРД, відповідно до яких встановлено, що саме ОСОБА_9 (фактичний бухгалтер ТОВ «СІНЕРГІЯ 1999») взаємодіяла із невстановленими особами (представниками «конвертаційного центру») щодо узгодження реквізитів «фіктивних» компаній, формувала текст договорів щодо надання інформаційно-консультаційних послуг, актів приймання-передачі послуг та передавала їх на підпис до ОСОБА_30 та ОСОБА_8 , які підписували надану документацію та володіючи правом першого підпису на фінансових документа, здійснювали оплату на користь «фіктивних» підприємств, за послуги, які ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999», ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» надані не були, при цьому узгоджуючи питання оперативної діяльності з ОСОБА_7 та ОСОБА_31 та іншими членами злочинної групи;

- протоколи НСРД відповідно до яких ОСОБА_32 під контролем ОСОБА_7 , не маючи жодного юридичного відношення до ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999», а також інших підконтрольних йому підприємств здійснює фактично їх контроль, надає вказівки ОСОБА_9 щодо оплати по рахункам, вказівки щодо виплати заробітної плати працівникам та веде іншу оперативну діяльність підконтрольних йому підприємств;

- протоколи НСРД відносно директора ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999», ОСОБА_8 відповідно до якого встановлено, що він веде скрутний спосіб життя, обговорює питання, що йому необхідні грошові кошти та просить у співробітників підприємства дати йому грошові кошти так як у нього їх не має, та за вказівкою ОСОБА_9 приїжджає до офісу та підписує документи;

- протоколи НСРД відносно службових осіб групи компаній Синергія (груповий чат) в якому ОСОБА_32 під контролем ОСОБА_7 керує діями підконтрольних йому осіб, обговорює механізми за допомогою яких вони можуть приховати результати своєї злочинної діяльності щодо заволодіння коштами підприємств групи компаній Синергія та ефективно протидіяти працівникам правоохоронних органів;

- довідка спеціаліста № 23/02-1 від 23.02.2024, згідно якої вбачається, що внаслідок фінансово-господарської взаємодії із «фіктивними» компаніями ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» спричинено збиток на суму 4 898 000 грн., а ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» - на 25 304 600 грн., внаслідок оплати за інформаційно-консультаційні послуги, які фактично для указаних підприємства не надано;

- висновок судово-економічної експертизи, яким вказані збитки підтверджується, згідно довідки спеціаліста № 23/02-1 від 23.02.2024 підтверджуються;

- висновок науково-правової експертизи № 126/166-е від 04.10.2023 року щодо порушенням вимог Статутів підприємств та в супереч положенням ГК України, оскільки згоди учасників Товариства на укладення відповідних правочинів не було. (відповідно до статуту ТОВ «СІНЕРПЯ 1991» та ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» директор, для укладання правочину сума якого перевищу 100 тис. грн. повинен отримати згоду учасників (власників) товариства).

- протоколи допитів підозрюваної ОСОБА_9 , головного бухгалтера ТОВ «СИНЕРГІЯ 1991», яка визнала винну в учинених злочинах в повному обсязі, повідомила, що керівництво організованою групою здійснював ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у свою чергу, на посаді директора перебував «номінально», та вказала про причетність до вчинення відповідних злочинів інших осіб, таких як ОСОБА_33 (директор ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999»), ОСОБА_4 (працівник групи компанії «СИНЕРГІЯ» та особа, на яку здійснювалися перекази грошових коштів як безтоварні операції);

- протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_9 , де у месенджерах для обміну інформацією виявлено відповідне спілкування, що об`єктивно та в сукупності підтверджує достовірність показань ОСОБА_9 ;

- протокол допиту ОСОБА_13 , який повідомив, що ОСОБА_8 перебував на посаді директора ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999» виключно номінально «для підписання документів», працюючи фактично на посаді особистого водія ОСОБА_7 , який у свою чергу здійснював керівництво ТОВ «СІНЕРГІЯ 1991» та ТОВ «СИНЕРГІЯ 1999»;

- протокол огляду інформації, що наявна на мобільному телефоні ОСОБА_13 щодо фактичного пошуку резервуарів ТОВ «СІНЕРГІЯ 19991» ОСОБА_32 у січні-лютому 2025 року з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- інші докази в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, при застосуванні запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею враховувались обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Так, 09.05.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/21152/25-к) щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.05.2025, визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 1 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 3 936 400 грн. У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимого, а також виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування з приводу обставин імовірних кримінальних правопорушень з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а також іншими свідками та підозрюваними, визначними слідчим та прокурором; здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

18.03.2025 строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадження за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено до 26.05.2025.

13.05.2025 матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України виділено в окреме провадження № 0001405.

14.05.2025 у кримінальному провадженні № 0001405, згідно ст. 290 КПК України, відкрито матеріали досудового розслідування іншій стороні.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Таким чином, зібрані час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні докази (матеріали провадження) є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя перевіряючи наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виходить із наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вказуючи на наявність ризиків прокурор посилається на можливість вчинення ОСОБА_4 дій щодо переховування від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, які слідчий суддя вважає частково доведеними в силу наступного.

Перевіряючи доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчинених інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з огляду на характер і ступінь суспільної небезпечності самих злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя вважає вказані ризики реальними та такими, що продовжують існувати на момент розгляду клопотання.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Також, на переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали продовження строку застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі докази, надані сторонами, та дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і те, що він раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а також постійне місце реєстрації і проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Щодо можливості взяття на поруки підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що вважає громадянина ОСОБА_6 , що заслуговує на довіру, разом з тим, для запобігання зазначеним вище ризикам, вважає недостатнім застосування такого запобіжного заходу, як особиста порука.

З огляду на наведене, враховуючи, що прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, що є підставою в порядку ч. 4 ст. 194 КПК України для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначено у клопотанні, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 цієї статті.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п. п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, з урахуванням наявності частково доведених ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначених даних щодо особи підозрюваного, які значно зменшують їх існування, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання названих вище ризиків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, строком до 22.07.2025.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування з приводу обставин кримінального правопорушення з підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії ухвали - по 22.07.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1