Провадження 1-кс/127/6761/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000241 внесеного до ЄРДР 10.07.2020, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241 від 10.07.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало звернення народного депутата України ОСОБА_4 щодо можливого зловживання своїм службовим становищем посадовими особами Вінницької міської ради, з приводу надання дозволу на будівництво багатоквартирних будинків на земельних ділянках по вул. Джерельній в м. Вінниця, з грубим порушенням вимог чинного законодавства та державних будівельних норм.

У ході досудового розслідування встановлено, що на масиві земельних ділянках з кадастровими номерами :02:115:0023 - 510100000:02:115:0034, :02:115:0045 - :02:115:0058, що знаходяться в м. Вінниця по вул. Джерельна б/н, (Барське Шосе) здійснюється будівництво багатоквартирних будинків та встановлено, що група людей, які отримали земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що відносяться до категорії наслідків СС1, з метою ухилення від сплати адміністративних та інших послуг, визначеним Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», подали до Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради завідомо неправдиві будівельні паспорти та фактично здійснюють забудову дев?яти триповерхових будинків, які за визначенням класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об?єктів будівництва ДСТУ - Н Б В.1.2-16:2013, окремо відносяться до класу наслідків (відповідальності) СС1, при цьому відповідно до проведених розрахунків за категоріями таблиці А1, житловий комплекс у цілому може належати до класу наслідків (відповідальності) СС2.

В рамках даного кримінального провадження проведено судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/5932 БТ від 12.04.2023 встановити чи відповідають об`єкти будівництва, розміщені на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:115:0023, :02:115:0024, :02:115:0025, :02:115:0026, :02:115:0027, :02:115:0028, :02:115:0029, :02:115:0030, :02:115:0031, :02:115:0032, :02:115:0033, :02:115:0034, :02:115:0045, :02:115:0046, :02:115:0047, :02:115:0048, :02:115:0049, :02:115:0050, :02:115:0051, :02:115:0052, :02:115:0053, :02:115:0054, :02:115:0055, :02:115:0056, :02:115:0057, :02:115:0058, за адресою: АДРЕСА_1 , будівельним паспортам та дозволам на виконання будівельних робіт не представляється за можливе, у зв`язку з тим, що ідентифікувати будинки відповідно виданим будівельним паспортам та дозволам на виконання будівельних робіт не представляється за можливе.

Враховуючи візуальне обстеження об?єкти будівництва до яких було забезпечено доступ ( умовне позначення №№? 1 - 10 ображення 1) мають наступні недоліки, а саме:

- на кожному із поверхів житлових будинків (умовне позначення №№ 1 - 10 див. Зображення N? 1) порушена схематичність розташування приміщень та перегородок;

- на кожному із житлових будинків (умовне позначення №№ 1 - 10 див. Зображення № 1) улаштовано третій поверх замість мансардного;

- кожен із житлових будинків ( умовне позначення N?N? 1 - 10 див. Зображення № 1) до якого було надано доступ можна віднести до багатоквартирного житлового будинку, що є невідповідністю будівельним паспортам на будівництво блокованого житлового будинку садибного типу.

На підставі проведеного дослідження, з урахуванням наданих матеріалів встановлено, що житлові будинки що розташовані за адресою АДРЕСА_1 мають три наземних поверхи.

Враховуючи те, що на кожному із поверхів, до яких було надано безперешкодний доступ для огляду об`єктів дослідження спостерігається чотири входи в окремо розташовані квартири та приймаючи те, що будинки які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , по своїй конфігурації є типовими (умовне позначення №№ 1 - 10 зображення 1), таким чином окремо розташований будинок можна віднести до багатоквартирного житлового будинку.

У подальшому у зв`язку із ненаданням відповіді на поставлені питання, 15.01.2025 призначено судово будівельно-технічної експертизи, земельно технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

Після чого, на адресу СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області надійшло клопотання експерта про необхідність проведення огляду зазначених у постанові про призначення експертизи земельних ділянок, а саме :02:115:0023, :02:115:0024, :02:115:0025, :02:115:0026, :02:115:0027, :02:115:0028, :02:115:0029, :02:115:0030, :02:115:0031, :02:115:0032, :02:115:0033, :02:115:0034, :02:115:0045, :02:115:0048, :02:115:0046, :02:115:0047, :02:115:0049, :02:115:0050, :02:115:0051, :02:115:0052, :02:115:0053, :02:115:0054, :02:115:0055, :02:115:0056, :02:115:0057, :02:115:0058.

На виконання вказаного клопотання 24.04.2025 проведено огляд зазначених земельних ділянок та об`єктів незавершеного будівництва, які на них розташовані. В ході огляду встановлено, що на вказаних земельних ділянка наявні 10 однотипних трьох поверхових будинків, що не відповідає будівельним паспортам.

Зазначені земельні ділянки та об`єкти незавершеного будівництва 05.05.2025 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Також в ході слідства встановлено, що власниками земельних ділянок на даний час вживаються заходи щодо введення в експлуатацію об`єктів будівництва та реєстрації права власності, у зв`язку із чим, а також з метою недопущення подальшого відчуження, виникла необхідність в накладені арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами :02:115:0023, :02:115:0024, які розташована за адресою м. Вінниця, вулиця Барське шосе, та наявні на них об`єкти незавершеного будівництва.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Реєстру прав власності на рухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що власником земельних ділянок із кадастровими номерами :02:115:0023, :02:115:0024 являється ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадках, передбачених пунктом 1 частина другої цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою - ст. 171 КПК України, згідно з якою з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач (ч. 1).

Приписи статті 64-2 КПК України визначають правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна в кримінальному провадженні. Зокрема, ч. 2 ст. 64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, а вказує на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Таким чином, слідчий у кримінальному провадженні, за погодженням з процесуальним керівником, уповноважений на подання клопотання про арешт майна, що також підтверджується ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.02.2025 у справі № 127/42129/24 та ухвалою від 24.10.2024 у справі №144/1266/24.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В даному випадку, обмеження права власності на земельну ділянку є необхідним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Частиною 2 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи наявність ризику відчуження земельної ділянки її власником, що відповідно негативно вплине на повноту досудового розслідування кримінального провадження, є обґрунтовані підстави для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення його власника.

На підставі викладеного, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання, а також надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання підтримав у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на вказане, з метою забезпечення арешту майна, власник майна в судове засідання не викликався.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої та другої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Забороняється накладати арешт на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання" і статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки".

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В силу ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Як зазначено вище, згідно з частиною першою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В ході розгляду, з матеріалів доданих до клопотання не вбачається наявності жодного доказу на предмет наявності підстав, а також обґрунтування того, що потреби досудового розслідування, з часу внесення відомостей до ЄРДР, а саме 10.07.2020, виправдовують необхідність накладення арешту на майно осіб, які не мають жодного відношення до кримінального провадження.

Також, накладення арешту на земельну ділянку із забороною у будь-який спосіб розпоряджатись (у тому числі, але не виключно: відчужувати, обтяжувати, передавати в заставу, оренду) та використовувати (у тому числі; але не виключно: вести будь-які будівельно-монтажні, опоряджувальні та будь-які будівельні роботи), повністю позбавляє власника майна користуватися земельною ділянкою, що призводить до негативних наслідків.

Накладення заборони користування земельною ділянкою є порушенням гарантованого Конституцією України права власності, що включає в себе володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна віднесено до заходів забезпечення кримінального провадження, тому, для накладання арешту на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обов`язково повинна бути наявна досить обґрунтована підозра.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що слідчим не доведено необхідності такого арешту з посиланням на належні, допустимі докази, тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 174, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000241 внесеного до ЄРДР 10.07.2020 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя