Справа № 638/8533/18
Провадження № 1-кп/638/211/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінальної провадження № 0001622 від 18 грудня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, одруженого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , інвалідності, хронічні захворювання спростовує, мешкає за адресою АДРЕСА_2 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні 27 червня 2025 року обвинувачений заявив клопотання про заміну запобіжного заходу відносно нього з застави на особисте зобов`язання, понадне ним 09 квітня 2025 року через канцелярію суду.

В обгрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначив, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в розмірі 264300 грн. до спливу терміну тримання під вартою, та покладено певні обов`язки.

27.01.2018 ОСОБА_6 , дружина обвинуваченого, внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області заставу в розмірі 264300 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 ОСОБА_4 був продовжений строк дії покладених обов`язків, що визначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 в межах строку досудового розслідування, на строк 33 дні, тобто до 25.05.2018.

ОСОБА_4 вважає, що оскільки строк тримання під вартою не продовжувався, дія запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно нього закінчилась 25.05.2018.

Обвинувачений вказує, що всі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє доти, доки діє ухвала і діє строк, який визначений в ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою.

Посилаючись на положення ст. 203 КПК України, ОСОБА_4 вказує, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію, зокрема, після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Обвинувачений вважає, що всупереч вимогам ст. 94 КПК України слідчим суддею не зроблена оцінка щодо того, чи достатньо зібраних доказів у справі для висновку про наявність обґрунтованої підозри саме після спливу такого часу. Вважає, що на теперішній час ризиків не існує, оскільки він: не переховується від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить те, що він на протязі досудового розслідування та суду вже майже рік з`являвся за кожним викликом слідчого, прокурора та суду; нічого не знищує, не ховає, не спотворює будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки з 27.06.2018 він був звільнений з посади завідувача сектору з питань запобігання корупції Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області; жодним чином не впливає на свідків або інших учасників кримінального провадження, не перешкоджає кримінальному провадженню іншим чином, а також не вчиняє інше кримінальне правопорушення, про що свідчить його належна поведінка та дотримання умов застосованого запобіжного заходу; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався; є пенсіонером та ветераном органів внутрішніх справ; має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, в тому числі родину й утриманців. ОСОБА_4 вважає, що пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена належними і достатніми доказами, а ризики відповідно до ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні відсутні, в зв`язку з чим вважає, що застосування запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В зв`язку з викладеним, на думку обвинуваченого, буде доцільним дослідити можливість обрання запобіжного заходу в вигляді особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 та підтримував заявлене ним клопотання, вказавши на необхідності зміни запобіжного заходу.

Прокурор вважав вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу і покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

При цьому, жодною правовою нормою строк дії застави до розгляду кримінальної справи по суті не обмежений.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 вбачається, що до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» з визначенням суми застави в розмірі 264300 грн., в зв`язку зі встановленням існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В поданому клопотанні ОСОБА_4 вказує, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, в даному кримінальному провадженні відсутні або мінімальні, однак на підтвердження такої думки не наводить достатніх доказів, які б підтверджували зменшення зазначених ризиків.

Судом вже неодноразово розглядались клопотання ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу, в їх задоволенні було відмовлено через збереження ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України.

Нових даних, які б свідчили про відсутність на даний момент зазначених ризиків, ОСОБА_4 не надано.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження, а саме: можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжують існувати, в зв`язку з чим заміна обвинуваченому застосованого до нього запобіжного заходу більш м`яким в вигляді особистого зобов`язання неможлива.

Призначена ОСОБА_4 застава слугує запорукою виконання покладених на нього обов`язків, зокрема встановленого п.1 ч.7 ст.42 КПК України обов`язку прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, який діє увесь час розгляду справи.

Тому суд вважає, що саме встановлена відносно обвинуваченого застава забезпечує його належну процесуальну поведінку, оскільки внесення застави передбачало не лише звільнення його з-під варти, а також виконання покладених на нього обов`язків протягом всього часу розгляду справи.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу.

09 квітня 2025 року ОСОБА_6 , заставодавець, через канцелярію суду подала клопотання, в якому просить повернути їй суму застави в розмірі 264300 гривень, які були внесені заставодавцем на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області відповідно до квитанції №0.0. 950861607.1 від 27.01.2018.

В обґрунтування клопотання вказала, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 (справа №640/1198/18, провадження №1-кс/640/790/18) до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в розмірі 264300 гривень до спливу терміну тримання під вартою, та покладено на ОСОБА_4 певні обов`язки.

27.01.2018 заявник, яка є дружиною обвинуваченого, добровільно, на строк лише 2 місяці, внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області заставу в розмірі 264300 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 (справа №640/1198/18, провадження №1-кс/640/4100/18) ОСОБА_4 продовжений строк дії покладених на нього обов`язків, що визначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 в межах строку досудового розслідування, на строк 33 дні, тобто до 25.05.2018.

Заявник вважає, що оскільки строк тримання під вартою не продовжувався, дія запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та покладених на нього обов`язків відносно ОСОБА_4 закінчилась 25.05.2018.

ОСОБА_6 вказує, що всі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів.

Посилаючись на положення ст.ст. 176, 202 КПК України, ОСОБА_6 зазначає, що запобіжний захід діє доти, доки діє ухвала і діє строк, який визначений в ній. Із спливом строку дії ухвали, припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою. Застава забезпечує виконання обов`язків, які покладені на особу, а закінчення обов`язків призводить до закінчення строку перебування застави на рахунку в бюджеті. Застава фактично не забезпечує нічого і продовження знаходження її на рахунках держказначейства України є суто безвідсотковим депозитом фізичної особи в бюджет України.

Посилаючись на положення ст.ст. 182, 195-197, 203 КПК України, ОСОБА_6 вказує, що застава забезпечує лише покладені відповідні обов`язки. Обов`язки покладаються лише ухвалою суду. Загальний обов`язок виконання вимог слідчого/прокурора, який начебто продовжує забезпечуватись заставою, після спливу покладених ухвалою обов`язків, не полягає в покладенні на особу даного обов`язку. Загальний обов`язок виконання вимог полягає в виникненні обов`язку в зв`язку з набуттям особою певного статусу.

Заявник вважає, що на неї, як на заставодавця не може розповсюджуватися дія ухвали чи закону після спливу строку обов`язків. Також вважає, що на неї, як на заставодавця не може розповсюджуватись покладений обов`язок продовжувати зберігати на депозитних рахунках держбюджету свої кошти для забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим загального обов`язку, який не покладений ухвалою.

Заявник вважає, що викладене переконливо свідчить про необхідність негайного поновлення прав заставодавця, порушення яких полягає в зволіканні з поверненням застави.

ОСОБА_6 зазначає, що з клопотанням про продовження дії застави до слідчого судді ніхто не звертався; запобіжний захід продовжений не був; за час дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до слідчого судці не надходило, суд за власною ініціативою також не розглядав даного питання, в зв`язку з чим, вважає заявник, на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. ОСОБА_6 вказує, що необхідності залишення застави задля забезпечення цивільного позову або відшкодування шкоди немає, оскільки такі вимоги не були заявлені, матеріальної шкоди від інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення не встановлено.

Окрім того, зазначає заявник, гроші в вигляді застави, які вона внесла тимчасово на 2 місяці, були нею позичені на певний строк у іншої особи, в зв`язку з чим вона вимушена на протязі майже 2 років виплачувати за цим займом певні грошові виплати (проценти), що є її матеріальними та моральними збитками.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 вважає, що сума застави в розмірі 264300 гривень підлягає поверненню заставодавцю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання про повернення застави, посилаючись на те, що заставодавець не може бути позбавлений права власності, запобіжний захід судом не обирався, тому він просить повернути заставу.

Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити вказане клопотання,.

Прокурор проти задоволення клопотання ОСОБА_6 заперечував.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2018 до ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід в вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» з визначенням суми застави в розмірі 264300 гривень.

27.01.2018 ОСОБА_6 внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області заставу в зазначеному розмірі 264300 гривень. У зв`язку з чим ОСОБА_4 було звільнено з-під варти з зобов`язанням виконувати встановлені слідчим суддею обмеження. В подальшому термін дії покладених обов`язків продовжений не був, і вони припинили свою дію.

При цьому запобіжний захід у вигляді застави не скасований і не змінений.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому, жодною правовою нормою строк дії застави до розгляду кримінальної справи по суті не обмежений і продовження цього терміну закон не вимагає.

Згідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином на теперішній час дія запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 не припинилась, жодним терміном вона не обмежена, тому підстави для повернення її заставодавцю відсутні.

Призначена ОСОБА_4 застава слугує запорукою виконання покладених на нього обов`язків, зокрема встановленого законом - п. 1 . 7 ст. 42 КПК України обов`язку прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб, який діє увесь час розгляду справи.

Тому суд вважає, що саме встановлена відносно обвинуваченого застава забезпечує його належну процесуальну поведінку, оскільки внесення застави передбачало не лише звільнення його з-під варти, а також запобігання встановлених слідчим суддею ризиків.

Враховуючи викладене суд відмовляє в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 93, 95, 177, 182, 201, 290, 303, 304, 349, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу від 09 квітня 2025 року відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення застави від 09 квітня 2025 року- відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 27 червня 2025 року

Суддя: ОСОБА_7