Справа № 309/1479/25
Провадження № 1-кп/309/110/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000117 від 22.02.2025) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хуст, Закарпатської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, вважається таким, що не має судимості,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 16 лютого 2025 року о 03 год. 00 хв, перебуваючи в АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність та карність своїх дій, з метою незаконного власного збагачення, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, діючи умисно, таємно, під час дії указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», викрав з кишені ОСОБА_6 мобільний пристрій марки «Росо» серії Х5 Pro 5 G 6/128 Gb Yellow, ринкова вартість якого становить 5883 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 шкоду в розмірі 5883 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 4 статті 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, не визнав, суду пояснив, що того дня вночі він зустрівся з ОСОБА_6 в центрі біля «Антоніо». Випили і ОСОБА_6 попросив провести його додому. Він провів його додому. ОСОБА_7 у цей час йшов позаду них. З ОСОБА_6 він зайшов у під`їзд, там розійшлися, вийшов і пішов геть. Телефон який він дав ОСОБА_8 після виходу з під`їзду його власний. Він дав свій телефон ОСОБА_8 , бо той забув свого телефона і його дівчина постійно надзвовнювала йому на телефон ОСОБА_3 . Тому дав свого телефона щоб вони поговорили. Разом з ОСОБА_9 вони пішли до ОСОБА_10 , де він ляг спати. ОСОБА_7 там ще говорив по його телефону. Зранку коли прокинувся, то телефон був біля нього. У центрі ОСОБА_7 був біля ОСОБА_11 .

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що того дня він відпочивав у кафе «Театрал». Після чого, десь біля 2 ночі підійшов з другом до «Антоніо» в центрі. Там був ОСОБА_3 зі своїм другом який провів його до будинку. Підійшовши до свого будинку, ОСОБА_3 зайшов з ним у під`їзд, а його друг залишився біля входу. У під`їзді ОСОБА_3 викрав з кишені його куртки телефон. Потім розійшлися і всі вийшли. Поліцію він повідомив на другий день, телефон до викрадення був у кармані куртки. Востаннє він телефонував з нього десь у пів третьої біля «Антоніно» у присутності ОСОБА_3 . Впевнений, що саме ОСОБА_3 викрав у нього телефон. Претензій до ОСОБА_3 не має, хоча телефон він викупив з ломбарду. Просить призначити йому максимальний термін.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він здавав у ломбард телефон, марку не пам`ятає, колір жовтий. Телефон йому дав друг його пасинка ОСОБА_13 , який є неповнолітнім. Він підійшов до нього біля «Антоніо» і запитав чи є паспорт, сказав що є. Разом з ним пішли у ломбард «Сакура» і здали телефон десь за 4 тисячі, гроші він не брав. ОСОБА_13 не говорив йому звідки у нього телефон і він думав, що телефон його. Після чого розійшлися. ОСОБА_13 був ще після того у нього вдома, про телефон не говорили. ОСОБА_3 він ніколи не бачив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що до неї прийшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вона пустила їх до хати. ОСОБА_17 пішов спати. ОСОБА_16 сказали, що мають здати телефон, не крадений. Телефон вона не бачила, він був у ОСОБА_13 . Вранці ОСОБА_16 знову спитав чи є паспорт щоб здати телефон. Вона ще раз запитала чи не крадений, той сказав «Ні». ОСОБА_17 ще спав у кімнаті на дивані. Вона з ОСОБА_16 пішла до центру, там зустріли візуально знайомого ОСОБА_18 (прізвища не знає) і з ним пішли у ломбард. Здавали телефон ОСОБА_16 і ОСОБА_19 , гроші брав ОСОБА_19 та дав ОСОБА_20 . Вернулися до неї, ОСОБА_17 ще спав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , яка є матір`ю ОСОБА_22 , суду пояснила, що прийшла поліція, питала за телефон і син пояснив їй, що той телефон украв ОСОБА_3 та попросив сина продати, що той і зробив. Вони знайшли знайомого ОСОБА_23 та здали телефон у ломбард. Гроші син віддав чи ОСОБА_3 чи ОСОБА_14 , точно не пам`ятає. Син зараз за кордоном. Ствердила, що ОСОБА_3 часто шукає друзів серед неповнолітніх, у тому числі й з її сином.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.02.2025, ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_3 , який 16.02.2025 біля 03:00 ранку в м.Хуст, вул. Карпатської Січі викрав мобільний телефон марки POCO X5.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 24.02.2025 об`єктом огляду являється мобільний телефон марки «POCO X5 PRO 5G», який належить ОСОБА_6 . Протоколом зафіксовано основні характеристики телефона, та те що він перебуває у цілому та справному стані.

Згідно наданого ОСОБА_6 фіскального чеку, 18.02.2025 через Касу №13, за адресою м.Хуст, вул. Карпатської Січі, 26/3, сплачено 4500 грн за смартфон POCO X5 PRO 5G 6/128.

Відповідно до протоколу огляду від 28.02.2025, проведено огляд відеозапису з камери зовнішнього відеонагляду здійсненого за адресою м.Хуст, вул. Карпатської Січі, 42. Зйомка здійснюється із камери розміщеної на приміщенні №42. Відеозапис кольоровий, чутно звук. Відеозапис від 16.02.2025. Камера направлена на будинок АДРЕСА_2 , відео здійснюється на активний рух. О 02:46:22 год в лівому крайньому куті з`являються двоє осіб чоловічої статі. Перший одітий в одяг чорного кольору та опирається на другого Другий одягнутий в штани чорного кольору, різнокольорову куртку з капюшоном та кросівки білого кольору. Третя особа, чоловічої статі іде позаду двох на визначеній відстані, одягнута в одяг чорного кольору та має на собі капюшон. Першою особою є потерпілий ОСОБА_6 , другою особою являється ОСОБА_3 , третім являється ОСОБА_24 .. ОСОБА_3 притримує ОСОБА_6 , та веде його в сторону входу в будинок АДРЕСА_2 . ОСОБА_24 йде позаду них та зупиняється біля припаркованого автомобіля. Ковач допомагає відкрити двері до під`їзду де проживає потерпілий. Після чого відео обривається та продовжується тим, що ОСОБА_3 іде у напрямку вулиці, звідки прийшов разом з ОСОБА_24 та підійшовши до автомобіля білого кольору, передає мобільний телефон ОСОБА_24 , який ховає телефон у кишеню. Після чого ОСОБА_24 та ОСОБА_3 зникають у невідомому напрямку.

У судовому засіданні було проглянуто відповідний відеозапис і суд констатує, зо зафіксована на ньому інформація у повній мірі відповідає змісту протоколу огляду від 28.02.2025. При цьому ОСОБА_3 визнав, що дві особи на відео які йшли попереду, то він і потерпілий ОСОБА_6 , а позаду них йшов ОСОБА_24 . Також ОСОБА_25 зазначив, що він ОСОБА_24 , передав власний телефон.

Відповідно до листа ПТ «Ломбард Сакура» від 03.03.2025, мобільний телефон марки POCO X5 PRO 5G 6/128, закладав гр. ОСОБА_12 . До листа додано відео з камери спостереження.

Відповідно до протоколу огляду від 03.03.2025, проведено огляд відеозапису з камери внутрішнього нагляду ломбарду «Сакура», за адресою м.Хуст, вул. Карпатської Січі, 26/3. Відеозапис кольоровий, чутно звук. Відеозапис від 16.02.2025. Камера направлена на приміщення кімнати ломбарду. О 13:36:30 в лівому крайньому куті з`являються троє осіб. Двоє чоловічої статі та одна жінка з коляскою. Встановлено, що першою особою є ОСОБА_24 , другою ОСОБА_14 та третім являється ОСОБА_12 . На відео ОСОБА_24 передав мобільний телефон для оцінки працівнику ломбарду «Сакура».

У судовому засіданні було проглянуто відповідний відеозапис і суд констатує, зо зафіксована на ньому інформація у повній мірі відповідає змісту протоколу огляду від 03.03.2025. Захисником зроблено зауваження, що на відео у ломбард здають телефон темного кольору, а на відео з ОСББ ОСОБА_3 передає ОСОБА_24 телефон світлого кольору.

Згідно рапорту О/у СКП Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_26 від 02.04.2025 допитати у якості свідка ОСОБА_22 не видалось можливим, так як дана особа згідно БД «Аркан» виїхала за межі України 09.03.2025, та по теперішній час не поверталася.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/2657-ТВ від 26.02.2025, ринкова вартість мобільного телефону марки «POCO» X5 PRO 5G 6/128 CB Yellow, наданого на дослідження, бувшого у використанні, з врахуванням ознак зносу, станом цін на 16.02.2025 становить 5883 грн.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Повертаючись до обставин даної справи суд констатує, що за версією сторони захисту, який стверджує про невинуватість ОСОБА_3 , останній не викрадав від ОСОБА_6 телефона. На відео він передав свій телефон ОСОБА_24 , бо йому постійно надзовнювала дівчина. За цією версією сторони захисту телефон у потерпілого міг вкрасти ОСОБА_24 , який був біля ОСОБА_6 ще в центрі та супроводжував їх з ОСОБА_3 до будинку, або хтось інший.

Однак таку версію сторони захисту суд оцінює критично з огляду на таке.

Так потерпілий ОСОБА_6 чітко стверджу, що телефон у нього викрав саме ОСОБА_3 коли вони зайшли до під`їзду будинку. Таке твердження потерпілого ОСОБА_6 є категоричним і він декілька разів під час допиту ствердив про викрадення телефону саме ОСОБА_3 , а не кимось іншим.

У суду відсутні жодні підстави вважати, що існують якісь підстави для потерпілого обмовляти обвинуваченого. При цьому сам ОСОБА_3 під час допиту визнав, що потерпілого знає і з ним у нього нормальні відносини.

Далі суд констатує, що вказані покази потерпілого повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Так, на відеозаписі з камери ОСББ зафіксовано як ОСОБА_3 йде разом з потерпілим ОСОБА_6 , притримуючи його, а ОСОБА_24 йде позаду них на певні відстані (десь 2 м) не наближаючись. ОСОБА_24 зупиняється біля білого автомобіля. ОСОБА_3 заходить з ОСОБА_6 до під`їзду. Після виходу ОСОБА_3 з під`їду він біля автомобіля передає ОСОБА_24 телефон світлого кольору, який останній ховає до кишені.

Щодо показів свідка ОСОБА_21 , то такі фактично є показаннями з чужих слів.

Так, згідно ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати:

1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей;

2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані;

3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності;

4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень;

5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані;

6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання;

7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона:

1) відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу;

2) відмовляється давати показання в судовому засіданні, не підкоряючись вимозі суду дати показання;

3) не прибуває на виклик до суду, а її місцезнаходження не було встановлено шляхом проведення необхідних заходів розшуку;

4) перебуває за кордоном та відмовляється давати показання.

У даному випадку встановлено, що ОСОБА_24 знаходиться за кордоном, а отже очевидною є неможливість його допиту. Покази надані ОСОБА_21 (з чужих слів) є важливими для з`ясування певної обставини викрадення телефону, вони повністю узгоджуються з показами потерпілого та матеріалами відеозапису, та не суперечать іншими доказам, а отже є переконливими та викликають довіру щодо їх достовірності.

З огляду на викладене суд вважає за можливе прийняти покази свідка ОСОБА_21 , які повністю підтверджують свідчення потерпілого ОСОБА_6 .

При цьому щодо твердження ОСОБА_3 про те, що на відео він передав свій телефон ОСОБА_24 , бо йому постійно надзовнювала дівчина, то суд таке оцінює критично. Зокрема суд вважає малоймовірним, що біля третьої години ночі дівчина ОСОБА_22 могла постійно надзвонювати йому на телефон третьої особи ( ОСОБА_3 ), з огляду на такий пізній час. Окрім того, така версія ОСОБА_3 не узгоджується з відеозаписом, згідно якого після того як ОСОБА_3 передав ОСОБА_24 телефон, той відразу поклав його до кишені, а не здійснював якісь дзвінки чи прийоми дзвінків. Така поведінка не свідчить про існування у ОСОБА_22 якоїсь нагальності прийняти чи здійснювати дзвінки. Тому суд відхиляє таку версію сторони захисту як неспроможну.

Щодо зауваження захисника ОСОБА_5 на відео у ломбард здають телефон темного кольору, а на відео з ОСББ ОСОБА_3 передає ОСОБА_24 телефон світлого кольору, то суд констатує, що факт здачі телефону потерпілого у ломбард «Сакура» ОСОБА_24 з ОСОБА_12 безперечно встановлено матеріалами кримінального провадження, а тому та обставина, який був зовнішній вигляд корпусу такого телефону темний чи світлий, з огляду на можливість установлення на нього чохла жодним чином не впливає на встановлення такого факту та не має якогось самостійного правового значення у аспекті даного кримінального провадження.

Щодо дій ОСОБА_22 , який після передачі йому ОСОБА_3 викраденого ним телефону, здав (з іншими особами) його до ломбарду, то їх кваліфікація знаходиться поза межами даного кримінального провадженні, і такі дії (вчинені після викрадення телефону) не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_3 .

А тому вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України є доведеною поза розумнім сумнівом.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

здійснення ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 185 КК України;

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, вважається таким, що не має судимості.

Також, суд враховує думку потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого матеріального характеру, однак щодо міри покарання, то таку просить призначити у максимальному розмірі.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високу небезпеку для суспільства.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також відсутність розкаяння у вчиненому, що не свідчить про усвідомлення ним негативних наслідків від його дій суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 4 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру передбаченого даною санкцією.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Також установлено, що вироком Хустського районного суду від 27.05.2025 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком у два роки.

Висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України сформований у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17), відповідно до якого, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

А отже у даному випадку не підлягає застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК, а даний вирок та вирок Хустського районного суду від 27.05.2025 слід виконувати самостійно.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 128 КПК України процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи на суму 1989,75 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано у вигляді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його затримання - 23 квітня 2025 року.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 23 квітня 2025 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Даний вирок та вирок Хустського районного суду від 27.05.2025 відносно ОСОБА_3 слід виконувати самостійно.

Речові докази: мобільний пристрій марки «Росо» серії Х5 Pro 5 G 6/128 Gb Yellow - повернути власнику ОСОБА_6 , на відповідальному зберіганні у якого він знаходиться; DVD-R диск з одним відеозаписом знятого на камеру ОСББ та DVD-R диск з одним відеозаписом з камер відеоспостереження ломбарду «Сакура» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-25/2657-ТВ від 26.02.2025 у розмірі 1989,75 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1