Справа № 308/4385/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

під головуванням судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгорода Закарпатської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002348 від 25.12.2024, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, українця, з освітою середньою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює різником ПМЗ, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, як ВПМ у АДРЕСА_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 , за частиною 1 статті 286 Кримінального Кодексу України,-

встановив:

24 грудня 2024 року, близько 19 години 19 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21101», державний номерний знак НОМЕР_1 , в місті Ужгород по вулиці Другетів, зі сторони вулиці Шумна, в напрямку мікрорайону Доманинці, біля будинку №150, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, зі швидкістю 50 км. на год., будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту виявлення перешкоди для руху, не, своєчасно вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не надав перевагу в русі пішоходу, в результаті чого допустив наїзд передньою правою кутовою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу, справа на ліво відносно руху автомобіля. В результаті наїзду, пішохід отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Згідно проведеного судово-медичного дослідження, ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правої ключиці. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, можливе їх виникнення у пішохода при зіткненні легкового автомобіля, який рухався, з пішоходом та по давності виникнення вкладаються в час скоєння ДТП.

Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я тривалістю більше 21-го дня і за цією ознакою згідно п.2.2.2. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р., кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Із технічної точки зору, водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21101», державний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування та зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду, з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід. Саме недотримання п. 18.1 ПДР України, з посиланням на термін «дати дорогу», недотримання яких у своїй сукупності знаходиться у причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження..

В даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винним себе визнав у повному обсязі, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. В скоєному щиросердно кається. Частково відшкодував потерпілому ОСОБА_4 спричинену шкоду та примирився з ним. Домовився з потерпілим про повне відшкодування спричиненої шкоди до 30.07.2025.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_6 відшкодував йому спричинені збитки шляхом оплати 20000 (двадцяти тисяч) гривень на його лікування та зобов`язався в строк до 30.07.2025 відшкодувати ще 10000 гривень.

Під час судового розгляду від потерпілого ОСОБА_4 надійшло клопотання, в якому він просить суд закрити провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_5 підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував спричинені збитки у розмірі 20000 гривень та в строк до 30.07.2025 зобов`язався відшкодувати ще 10000 гривень. Підтвердила примирення обвинуваченого і потерпілого та не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена та його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорій кримінальних проступків, вперше, завдана матеріальна шкода потерпілому частково відшкодована та обвинувачений зобов`язується відшкодувати шкоду повністю у найкоротший строк, у скоєному злочині щиросердне розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також враховуючи, що обвинувачений примирився з потерпілим, потерпілий ОСОБА_4 не заперечує проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням, та про що просить в своїй заяві, суд вважає можливим згідно ст. 46 КК України задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, в зв`язку з примиренням з потерпілим.

На підставі викладеного, суд, вислухавши думку прокурора, який вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню, думку потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , приходить до висновку про необхідність звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження закрити.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт накладений у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 03.01.2025 у справі 308/78/25 скасувати.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення експертиз суд відносить на рахунок держави.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ст. ст. 286, 288 КПК України, суд,-

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження №0002348 від 25.12.2024 щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 03.01.2025 у справі 308/78/25 на автомобіль «ВАЗ» моделі «21101», державний номерний знак НОМЕР_1 , скасувати.

Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ» моделі «21101», державний номерний знак НОМЕР_1 , що зберігається на спеціальному майданчику ГУНП в Закарпатській області повернути власнику, або іншій уповноваженій особі;

Судові витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз: №СЕ-19/107-25/53-ІТ від 10.01.2025 в сумі 2387,70 гривень; №СЕ-19/107-25/68-ІТ від 24.02.2025 в сумі 3183,60 гривень; №СЕ-19/107-25/3698-ІТ від 20.03.2025 в сумі 3183,60 гривень віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1