Справа № 461/6693/24
Провадження № 1-кс/461/3155/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

20.05.2025 Галицький районний суд м. Львова у складі слідчої судді ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000171 від 30.07.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду зі вказаним клопотанням, у якому просить скасувати арешт на мобільний телефон марки «Iphone 12 prо max», іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , 1 шт., який їй належить.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 30.07.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України.

У ході досудового розслідування, 26.03.2025 старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , провів обшук у нежитлових приміщеннях площею 228,2 кв.м., 363,2 кв.м., 340, 6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у яких ПП «Юридична фірма «Світ права» фактично здійснює свою діяльність та які на праві приватної власності належать гр. ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), у ході проведення якого було виявлено та вилучено, з-поміж іншого, мобільний телефон марки «Iphone 15 pro max», imeil: НОМЕР_4 , сірого кольору, », imei2: НОМЕР_5 належний гр. ОСОБА_6 .

Заявниця зазначає, що підставою для накладення арешту на майно було те, що вилучені в ході обшуку вище вказані мобільні телефони, та документи можуть мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містити інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення та причетних осіб, а тому було необхідним долучення вказаних речових доказів до матеріалів кримінального провадження з метою використання його у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до нього, недопущення їх відчуження, зміни або знищення. Стверджує, що слідчий суддя, накладаючи арешт, не визначив строк, на який він накладається, тим самим невиправдано позбавив її права власності на належне мені майно. Окрім того, зазначає про те, що телефон є лише матеріальним носієм інформації, тоді як обшук надавався з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення усіх речей, предметів та оригіналів та/або за їх відсутності копій документів (як на паперових носіях, так у їх електронній формі), які мають значення у кримінальному провадженні, тому, сам по собі телефон не є доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України. Крім того, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на те, що у разі скасування арешту в цій частині існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст.2 КПК України немає. Також на теперішній час відсутні підстави для збереження тимчасово вилученого майна в органу досудового розслідування і в його подальшому арешті відпала потреба, тим більше, що ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не має ніякого процесуального статусу та згідно з п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України не є стороною даного кримінального провадження.

За таких обставин, просить скасувати арешт майна та повернути їй вказаний мобільний телефон.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд клопотання у її відсутності та задовольнити таке.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, скерував до суду заперечення на клопотання, у якому просив відмовити у скасуванні арешту спірного мобільного телефону, оскільки такий є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно зі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

З`ясувавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, слідча суддя приходить до такого.

Слідча суддя встановила, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке 30.07.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України.

Так, 26.03.2025, старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчої судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , було провів обшук у нежитлових приміщеннях площею 228, 2 кв.м., 363, 2 кв.м., 340, 6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у яких ПП «Юридична фірма «Світ права» фактично здійснює свою діяльність та які на праві приватної власності належать гр. ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), у ході проведення якого було виявлено та вилучено:

1) мобільний телефон марки «Pocco Х6 pro 5g», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 чорного кольору, належний гр. ОСОБА_7 .

2) мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A03», imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 із сім карткою НОМЕР_10 чорного кольору, належний гр. ОСОБА_7 .

3) мобільний телефон марки «Iphone 12 pro max», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 із сім карткою, одягнений у чохол жовтого кольору, належний гр. ОСОБА_3 .

4) мобільний телефон марки «Iphone 15 pro max», imei1: НОМЕР_4 , сірого кольору, imei2: НОМЕР_5 належний гр. ОСОБА_6 .

5) вільні взірці підпису ОСОБА_3 на 17 арк;

6) копія договору оренди приміщення за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 70а на 9 арк;

7) виписка по банківському рахунку за 24.04.2024 на 2 арк;

26.03.2025 вищевказані вилучені у ході обшуку речі та документи постановою слідчого визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Ухвалою від 02.04.2025 у справі № 461/6693/24 (провадження № 1-кс/461/2005/25) слідча суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 наклала арешт на вищевказані речі та документи.

Відповідно до ст. 16 КПК України, - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У пункті 2 частини 1 статті 174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

Засада недоторканності права власності у кримінальному провадженні випливає із поваги до права власності, позбавлення права власності та контролю з боку держави щодо використання власності, які закріплені у ст. 1 Протоколу. Особливе значення цього принципу пояснюється і закріпленням його серед загальних засад кримінального провадження (п. 9 ч. 1 ст. 7, ст. 16 КПК України).

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява № 6833/74 від 13 липня 1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності». Обмеження права власності не тільки має ґрунтуватися на законі, а знаходитись під дією судового контролю і мати тимчасовий характер.

Оскільки слідчий не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження проведення стороною обвинувачення будь-яких слідчих дій стосовно майна, питання про скасування арешту якого вирішується, то слідча суддя, з метою захисту права власності, вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на зазначений мобільний телефон.

Керуючись ст. ст. 376, 131, 132, 170,174 КПК України, слідча суддя -

п о с т а н о в и л а :

1. Клопотання задовольнити.

2. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчої судді Галицького районного суду м. Львова від 02.04.2025 у справі № 461/6693/24 (провадження № 1-кс/461/2005/25) на мобільний телефон марки «Iphone 12 prо max», іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , 1 шт., належний гр. ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_8