Справа № 638/9188/24
Провадження №1-кп/638/992/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадженні № 0002698 від 23.04.2024, з обвинувальним актом у відношенні :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у с. Чорне, Великобурлуцького району, Харківської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом на посаді техніка-начальника групи зв`язку та автоматичних систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «майстер-сержант», зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

підсудного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовому званні «майстер-сержант», на підставі наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (про особовий склад) № 392-ОС від 03.09.2021 був призначений на посаду техніка-начальника групи зв`язку та автоматичних систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 та проходив військову службу за контрактом займаючи вказану посаду.

При цьому підсудний ОСОБА_5 будучи обізнаним про дію Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№ 2102-ІХ), яким відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово було продовжено відповідними Указами Президента України та який діє на теперішній час, діючи умисно, у період воєнного стану поширеного на території України, всупереч вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, «Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 та умов укладеного ним з ДПС України контракту про проходження громадянами України військової служби в ДПС України на посадах осіб офіцерського складу від 30.12.2017, відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний : свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, які повинен був неухильно дотримуватись, 24 лютого 2022 року вирішив стати на злочинний шлях та в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби в умовах воєнного стану та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, не з`явився вчасно до місця служби - ІНФОРМАЦІЯ_3 , який дислокувався за адресою : АДРЕСА_1 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця підсудний ОСОБА_5 в період з 24 лютого 2022 року по 14 вересня 2022 року, в умовах воєнного стану, незаконно, без відповідних дозволів командирів і начальників та інших поважних причин, перебував поза межами розташування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 14.09.2022, коли ОСОБА_5 з власної ініціативи з`явився до вищезазначеного підрозділу ДПСУ.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним неприбуття до місця служби та про причини неприбуття не повідомляв.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, не визнав та показав, що при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, він дійсно станом на 24.02.2022, був військовослужбовцем військову службу за контрактом НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ на посаді техніка-начальника групи зв`язку та автоматичних систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) у військовому званні «майстер-сержант», був обізнаний щодо введення воєнного стану в Україні та положень Статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ і відповідних Законів України, зокрема те, що їх невиконання тягне за собою притягнення до відповідальності. Станом на 24.02.2022 він перебував за місцем свого мешкання у смт Козача Лопань Харківської області разом зі своєю сім`єю, так як в той день у нього був вихідний. Вранці вказаного дня населений пункт був підданий обстрілу збройними силами рф, а згодом окупаційне військо зайшло до населеного пункту. Він сховав свою родину та пішов до відділення прикордонної служби, де побачив, що особовий склад військовослужбовців вантажить речі в автомобілі та збирається евакуюватися. Офіцер ОСОБА_10 , а також інші військовослужбовці запропонував йому прослідував до місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак він відмовився від пропозиції старшого за званням офіцера ОСОБА_10 , зазначив, що залишається з сім`єю у смт Козача Лопань, а тому колона рушила без нього. Через деякий час окупаційне військо зайшло до населеного пункту. Згодом йому телефонував діловод, яка сказала чекати подальших розпоряджень. В період березня та червня 2022 року він телефонував своєму керівництву, яке надавало наказ виїхати з окупованої території та прибути до місця дислокації прикордонного загону. Однак вказані накази він не виконав, так як на той час вже не мав можливості виїхати. Після звільнення смт ОСОБА_11 він на пропозицію командира, 14.09.2022 прибув у м. Харків, де йому повідомили про наявність у відношенні нього кримінального провадження. Алгоритм дій за наказом під кодом «База» йому був достеменно відомий, так як раніше, кожного місця, у підрозділах проводилися навчання, щодо здійснення дій за вказаним наказом, щодо прибуття до визначеного пункту збору. Він не виїхав до місця дислокації прикордонного загону у м. Харків, так як не хотів залишати свою сім`ю, яку до подій, які відбулися 24.02.2022, при наявності раніше наданої рекомендації командування щодо евакуації родин військовослужбовців, з смт Козача Лопань в більш безпечне місце не евакуював. Він також мав побоювання, що 24.02.2022 під час руху колони їх може піддати обстрілу російське військо, внаслідок чого він може загинути. Він розумів, що як військовий повинен був з іншими військовослужбовцями виїхати до м. Харкова, однак вказаних дій не вчинив за вищевикладених причин. Він розумів, що відмовляється виконувати наказ старшого за званням офіцера ОСОБА_10 , та не просив його зачекати. Його родина виїхала з смт Козача Лопань через рф у Германію у липні 2022 року, він же продовжував залишатися за місцем мешкання до часу звільнення, так як виїзд чоловіків рф був заборонений. Згодом він звертався до командирів щодо надання можливості продовжити службу, однак на той час він вже притягувався до кримінальної відповідальності. Провину свою не визнає, так як вважає, що у нього були вищезазначені об`єктивні перепони для виконання свого військового обов`язку, а саме : наявність сім`ї та побоювання загибелі від дій російських окупантів.

Незважаючи на не визнання підсудним ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він станом на 24.02.2022 перебував на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_6 на посаді головного сержанта прикордонного загону. 24.02.2024 він перебував поза місцем служби у відпустці, за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області, де також мешкав підсудний ОСОБА_5 . Вранці вказаного дня населений пункт був підданий обстрілу збройними силами рф, які згодом заблокували виїзд з населеного пункту. Після обстрілу від керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ засобами телефонного зв`язку надійшов наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу. У той час телефонний зв`язок був стабільний. На виконання вказаного наказу, 25.02.2022 він разом з військовослужбовцем ОСОБА_13 виїхали у м. Харків, прибули до місця дислокування НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ та продовжили військову службу. Де станом на 24.02.2022 знаходився ОСОБА_5 йому невідомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він станом на 24.02.2022 перебував на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_6 на посаді заступника начальника прикордонної застави, у військовому званні «лейтенант». 24.02.2024 він перебував поза місцем служби, за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області, де також мешкав підсудний ОСОБА_5 . Вранці вказаного дня населений пункт був підданий обстрілу збройними силами рф, які згодом заблокували виїзд з населеного пункту. Після обстрілу від керівництва НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ засобами телефонного зв`язку надійшов наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу. У той час телефонний зв`язок був стабільний. На виконання вказаного наказу, 25.02.2022 він разом з військовослужбовцем ОСОБА_12 виїхали у м. Харків, прибули до місця дислокування НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ та продовжили військову службу. Станом на 24.02.2022 ОСОБА_5 перебував за місцем мешкання, у смт Козача Лопань Харківської області, з ним у той день він не спілкувався. Однак наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу, був отриманий всіма військовослужбовцями, у тому числі і ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він станом на 24.02.2022 перебував на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_6 на посаді заступника відділу по роботі з персоналом, у військовому званні «майор». 24.02.2024 він перебував за місцем служби у м. Харкові, ОСОБА_5 на той час перебував за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області. Від керівництва прикордонного загону ДПСУ надійшов наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу, який був доведений до всіх військовослужбовців засобами телефонного зв`язку. За вказаним наказом військовослужбовці повинні були прибути до місця розташування прикордонного загону у м. Харків. Хто повідомляв ОСОБА_5 йому невідомо. На виконання вказаного наказу військовослужбовці прикордонного загону виїхали до м. Харків, у тому числі і ті, які перебували на той час у смт Козача Лопань Харківської області. Деякі військовослужбовці, у тому числі і ОСОБА_5 вказаний наказ не виконали та у м. Харків не прибули.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він станом на 24.02.2022 перебував на військовій службі в НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ на посаді першого заступника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у військовому званні «майор». При цьому ОСОБА_5 перебував у його безпосередньому підпорядкуванні, який станом на 24.02.2022 перебував за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області. 24.02.2024 він перебував у місці дислокації ІНФОРМАЦІЯ_7 . Від керівництва прикордонного загону ДПСУ надійшов наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу, який був доведений до всіх військовослужбовців засобами телефонного зв`язку. За вказаним наказом військовослужбовці повинні були прибути до місця розташування прикордонного загону у м. Харків. Алгоритм дій за вказаним наказом військовослужбовцям, у тому числі і ОСОБА_5 був відомий, так як раніше неодноразово у підрозділах проводилися навчання, щодо здійснення дій за вказаним наказом. Хто повідомляв про наказ ОСОБА_5 йому невідомо, останній йому з цього приводу не телефонував. Він не дозволяв ОСОБА_5 залишатися за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області, він його імені також інші командири дозволу ОСОБА_5 на вказані дії не надавали. На виконання вказаного наказу військовослужбовці прикордонного загону виїхали до м. Харків, у тому числі і ті, які перебували на той час на захопленій російським військом території. При цьому, зазначені військовослужбовці передавали координати місця дислокації російського війська, по яким потім ЗСУ здійснювали артилерійські удари. Деякі військовослужбовці, у тому числі і ОСОБА_5 вказаний наказ не виконали та у м. Харків не прибули.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він станом на 24.02.2022 перебував на військовій службі в НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у військовому званні «підполковник». При цьому ОСОБА_5 перебував у його безпосередньому підпорядкуванні, який станом на 24.02.2022 перебував за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області. 24.02.2024 він перебував у місці дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та після нападу російських збройних сил організував відхід ввірених йому військовослужбовців у смт Козача Лопань Харківської області. Від керівництва прикордонного загону ДПСУ надійшов наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу, спочатку у смт Козача Лопань, а далі у м. Харків, про що ОСОБА_5 було достеменно відомо. Однак ОСОБА_5 до пункту збору не прибув, на телефонний зв`язок не виходив, про своє місце перебування не повідомляв. Інші військовослужбовці прибули до пункту збору, так як оперативна обстановка дозволяла це зробити. Наказ під кодом «База» був доведений ОСОБА_5 особисто та безпосередньо офіцером ОСОБА_10 . За вказаним наказом військовослужбовці повинні були прибути у ОСОБА_17 , а потім рухатися колоною до місця розташування прикордонного загону у м. Харкові. Перешкод для виконання вказаного наказу не було. Всі військовослужбовці, які прибули на пункт збору, в наступному безперешкодно прослідували до м. Харків, ОСОБА_5 серед них не було. Деякі військовослужбовці, які не встигли виїхати у складі колони, на протязі тижня виходили з територій самостійно, постійно перебуваючи на телефонному зв`язку з командирами. Деякі військовослужбовці, у тому числі і ОСОБА_5 вказаний наказ не виконали та у м. Харків не прибули.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він станом на 24.02.2022 перебував на військовій службі в НОМЕР_2 прикордонному загоні ДПСУ на посаді начальника відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у військовому званні «майор». При цьому ОСОБА_5 , за своїми військовими обов`язками, не перебував у його безпосередньому підпорядкуванні, який станом на 24.02.2022 перебував за місцем мешкання у смт Козача Лопань Харківської області, так як він його бачив у вказаний день біля його місця мешкання. 24.02.2024 він перебував у місці дислокації відділення у смт Козача Лопань Харківської області, та після нападу російських збройних сил, об 04:45 години від керівництва прикордонного загону ДПСУ надійшов наказ під кодом «База», відповідно до якого військовослужбовці повинні були рухатися у місце розташування військового підрозділу, спочатку у АДРЕСА_3 . Щодо надходження зазначеного наказу він повідомив всіх військовослужбовців, зібрав особовий склад та автоколоною, з особовим складом та зброєю, прослідував до місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 . Під час формування колони військовослужбовців у смт Козача Лопань, до нього підійшов ОСОБА_5 якому він повідомив щодо находження наказу під кодом «База», та зазначив, що він повинен поїхати разом з іншими військовослужбовцями до м. Харкова, однак ОСОБА_5 відмовився виконувати його розпорядження та залишився у смт Козача Лопань разом зі своєю сім`єю, про що він доповів керівництва прикордонного загону. По поведінці ОСОБА_5 , відсутності при ньому речей, він зробив висновок, що він не має наміру рухатися у м. Харків. Перешкод для проходження колони не було. Деякі військовослужбовці, які не встигли виїхати у складі колони, на протязі наступних днів виходили з територій самостійно. Алгоритм дій за вказаним наказом військовослужбовцям, у тому числі і ОСОБА_5 був відомий, так як раніше у підрозділах проводилися навчання, щодо здійснення дій за вказаним наказом.

Також, вина підсудного ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

- контрактом №3054 від 30.12.2017 про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах сержантського та старшинського складу, укладеним між начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 та підсудним ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби в ДПСУ за контрактом на посадах сержантського та старшинського складу, з строком дії контракту - 5 років, з 30.12.2017 по 29.12.2022. (а.с. 96);

- витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (по особовому складу) №392-ОС від 03.09.2021, відповідно до якого з вказаного числа підсудного ОСОБА_5 призначено на посаду техніка-начальника групи зв`язку та автоматичних систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 у військовому званні «майстер-сержант». (а.с. 93);

- атестацією про присвоєння військового звання від 09.07.2021 у відношенні військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_18 , відповідно до якого підсудного ОСОБА_5 , як військовослужбовця, який перебуває на військовій службі з 19.05.2002, безпосередній командир - начальник відділення зв`язку-начальник зв`язку відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип Б) атестує до присвоєння військового звання «майстер-сержант». (а.с. 95);

- рапортом від 14.03.2022, складеним начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) підполковником ОСОБА_16 , яким він повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що з 24.02.2022 відмовилися від виконання свого військового обов`язку та військовий обов`язок не виконують, зазначені в рапорті військовослужбовці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), у тому числі і підсудний ОСОБА_18 (а.с.а.с. 88-89);

- наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №1-АГ від 12.03.2022 «Про призначення службового розслідування», в якому зазначається, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану» по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку з чим персонал НОМЕР_1 прикордонного загону з 24.02.2022 було приведено у вищу ступінь бойової готовності, зі здійсненням військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного загону заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Однак з метою перевірки інформації викладеної в рапортах начальників відділів прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону щодо відмови ряду військовослужбовців від виконання свого військового обов`язку, нез`явлення на службу (самовільне залишення військової частини), було призначене службове розслідування, визначено термін проведення перевірки до 11.04.2022 та визначено складу комісії на виконання наказу. (а.с.66);

- наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №12-АГ від 10.04.2022 «Про продовження терміну службового розслідування», яким термін проведення службового розслідування призначеного наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №1-АГ від 12.03.2022, було продовжено до 09.05.2022 та визначено склад комісії на виконання наказу. (а.с.67);

- висновком службового розслідування, проведеного визначеної комісією на виконання наказів начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №1-АГ від 12.03.2022 та №12-АГ від 10.04.2022 та затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ 11.05.2022, з приводу встановлення обставин та причин самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, у тому числі і щодо нез`явлення вчасно на службу без поважних причин підсудного ОСОБА_5 , яке мало місце 24.02.2022, яким та іншими матеріалами, за результатами проведеного службового розслідування достеменно встановлено, що 24.02.2022 зазначені у висновку військовослужбовці НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, у тому числі і підсудний ОСОБА_5 , без будь-яких об`єктивних та поважних причин, після оповіщення про необхідність прибути за командою « ІНФОРМАЦІЯ_9 » до місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_7 , вказану команду не виконали, тим самим умисно ухились від виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану в Україні, що є порушенням військової присяги та відповідних приписів ст.ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. (а.с.а.с. 68-87);

- витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (по особовому складу) №13-ОС від 15.03.2022, відповідно до якого з вказаного числа підсудного ОСОБА_5 виключено з усіх видів забезпечення, як такого, що самовільно залишив військову частину- ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 97);

- витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (по особовому складу) №16-ОС від 17.03.2022, відповідно до якого з вказаного числа у відношенні підсудного ОСОБА_5 призупинено дія контракту про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України - ІНФОРМАЦІЯ_6 та виключено з усіх видів забезпечення, у зв`язку з притягнення останнього до кримінальної відповідальності за вчинення військового кримінального правопорушення. (а.с. 92);

- наданою начальником служби охорони здоров`я НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ медичною характеристикою від 25.08.2023 щодо стану здоров`я підсудного ОСОБА_5 , відповідно до якої підсудний ОСОБА_5 під час проходження військової служби в період з 24.02.2022 за допомогою до медичного персоналу НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ не звертався, інформації щодо госпіталізації та погіршання здоров`я від ОСОБА_5 не надходило. (а.с. 91);

- наданою головою ГВЛК військової частини НОМЕР_3 довідкою гарнізонної військово-лікарняної комісії №2728 від 01.04.2024, відповідно до якої за результатами медичного огляду підсудного ОСОБА_5 визнано придатним до військової служби. (а.с. 104);

- інформацією наданою Об`єднаним центром з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України №33/7-6376-В/кт від 16.04.2024, відповідно до якої в облікових даних Об`єднаного центру інформація щодо фактів зникнення та потрапляння в полон військовослужбовця ОСОБА_5 у зв`язку зі збройною агресією рф проти України відсутня. (а.с. 65);

- інформацією наданою ДП «Український національний центр розбудови миру» Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №06-05/5571 від 15.04.2024, відповідно до якої в облікових даних Національного інформаційного бюро інформація щодо потрапляння в полон військовослужбовця ОСОБА_5 у зв`язку зі збройною агресією рф проти України відсутня. (а.с. 103);

- інформаціїю наданою старостою Козачолопанського Старостинського округу Дергачівської міської ради №188 від 09.02.2023, відповідно до якої підсудний ОСОБА_5 в період з 24.02.2022 по 11.09.2022 знаходився на тимчасово окупованій території в смт Козача Лопань Харківської області. (а.с. 128).

Суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 в частині того, що ним після початку вторгнення російського війська на територію України, яке мало місце 24.02.2022, за телефоном був отриманий дозвіл діловода НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ залишатися за місцем мешкання, так як вказане твердження ОСОБА_5 не знайшло об`єктивного підтвердження під час судового провадження.

Окрім того, судом наголошується, що відповідні накази (розпорядження) повинні віддаватися військовослужбовцями, як безпосередніми начальника (командирами), так і старшими за військовим званням, а тому особа, яка по твердженню ОСОБА_5 займає посаду діловода, не мала повноважень на надання останньому обов`язкових до виконання наказів (розпоряджень).

При цьому судом наголошується, що єдиним обов`язковим до виконання підсудним ОСОБА_5 наказом (розпорядження), був наказ (розпорядження) відданий 24.02.2022 старшим у порівнянні до нього за військовим званням «майор» та посадою «начальник відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» ОСОБА_10 щодо наявності наказу «База», за яким ОСОБА_5 повинен був приєднатися до сформованої колони військовослужбовців та здійснити рух у визначене місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_7 , який для ОСОБА_5 не виконав без будь-яких поважних причин та об`єктивних перешкод для його виконання.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 зазначив, що він був обізнаний щодо введення воєнного стану в Україні, положень Статуту ВС ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ і відповідних Законів України, зокрема те, що їх невиконання тягне за собою притягнення до відповідальності. Також ОСОБА_5 зазначив, що алгоритм дій за наказом під кодом «База» йому був достеменно відомий, так як раніше, кожного місця, у підрозділах проводилися навчання, щодо здійснення дій за вказаним наказом, щодо прибуття до визначеного пункту збору. При цьому не заперечував, що він відмовився виконувати наданий ОСОБА_10 наказ про прибуття до визначеного місця дислокації військового підрозділу.

А тому нездійснення підсудним ОСОБА_5 відповідних дій щодо невідкладного прибуття до визначеного місця дислокації військового підрозділу, при наявності реальної можливості вчинити такі дії, шляхом приєднання до інших військовослужбовців на виконання наказу офіцера ОСОБА_10 , свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_5 від виконання свого військового обов`язку.

З вищезазначених підстав суд також не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 в частині того, що наказ під кодом «База» йому командирами доведений не був, так як з досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема з показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 вбачається, що після початку вторгнення російського війська на територію України, всі військовослужбовці можливими засобами зв`язку були повідомлені про необхідність виконання наказу під кодом «База», який ними і був виконаний.

Окрім того, щодо необхідності виконати наказ під кодом «База» 24.02.2022 підсудному ОСОБА_5 безпосередньо повідомив офіцер ОСОБА_10 , якому вишим командиром було доручено здійснити оповіщення особливого складу та організувати евакуацію ввіреного йому підрозділу.

У судовому засіданні встановлено, що будь-яких поза уставних відносин, в тому числі і неприязних, між вищезазначеними свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та підсудним ОСОБА_5 не було, що свідчить про відсутність у свідків будь-яких підстав для спотворення вказаних подій, шляхом надання неправдивих показань.

Вказані показання зазначених свідків в частині подій, які відбувалися 24.02.2022 та очевидцями яких вони були, є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими по кримінальному провадженню доказами, не заперечуються також і підсудним ОСОБА_5 , у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, а тому суд вважає, що свідки є незацікавлені та неупереджені.

Також суд не бере до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 в частині того, що майор ОСОБА_10 не мав права віддавати йому обов`язкові до виконання накази (розпорядження), так як останньому він не був безпосередньо підпорядкований по службі, та вважає його хибним з наступних підстав.

Приписами ст.ст. 28, 30-34, 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачена єдиноначальність, як один із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, в тому числі і віддавати підлеглим відповідні накази та перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. За своїми військовими званнями начальниками, зокрема, є: майори, капітани 3 рангу, підполковники, капітани 2 рангу - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Військовослужбовці, які за своїм службовим становищем і військовим званням (статті 31 і 32 цього Статуту) не є стосовно інших військовослужбовців начальниками або підлеглими, можуть бути старшими чи молодшими за військовим званням. У разі спільного виконання службових обов`язків військовослужбовцями, що не підпорядковані один одному, якщо їх службові відносини не визначені командиром (начальником), начальником є старший із них за посадою, а за рівних посад - старший за військовим званням.

Приписами ст. 35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ чітко визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Таким чином, ОСОБА_10 , який за військовим званням «майор» та посадою «начальник відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »» був старшим у порівняння з військовим званням та посадою підсудного ОСОБА_5 , 24.02.2022, перебуваючи у складній оперативній обстановці фактично у зоні розпочатих бойових дій, мав повноваження на надання ОСОБА_5 обов`язкових до виконання наказів та розпоряджень.

Також не заслуговують на увагу твердження підсудного ОСОБА_5 в частині того, що до 24.02.2022 йому достеменно не було відомо про намір російського війська вчинити збройний напад на територію України, а також з приводу нездійснення вищим командуванням превентивних заходів щодо евакуації сімей військовослужбовців на більш безпечну територію.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 зазначив, що безпосередньою до вторгнення російського війська на територію України, вище командування, у зв`язку з напруженою оперативною обстановкою на кордоні, введення посиленого режиму несення служби, рекомендувало військовослужбовцям здійснити заходи щодо евакуації їх сімей у більш безпечне місце, однак ОСОБА_5 вказану рекомендацію командування, яка на той час була слушною та мала під собою відповідне підгрунття, легковажно проігнорував.

При цьому, у підсудного ОСОБА_5 , як військовослужбовця-прикордонника з тривалим строком військової служби на кордоні України з російською федерацією, наявності відповідного військового досвіду та знання оперативної обстановки, яка на той час склалася на кордоні, враховуючи наявність скупчення поблизу кордону України великої кількості російського війська та характер його дій, мали бути реальні передбачення можливості збройного вторгнення агресора на територію України.

Також суд не приймає до уваги твердження підсудного ОСОБА_5 в частині того, що 24.02.2022 та пізніше у нього була відсутня можливість виїхати з території смт Козача Лопань на підконтрольну Україні територію, так як вказане твердження не знайшло своє підтвердження під час судового розгляду, а навпаки спростовується, як показаннями підсудного ОСОБА_5 , у якого 24.02.2022 була в наявності можливість прослідувати до м. Харкова та якою він не скористався, так і показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які незважаючи на окупацію території знайшли можливість прибути до м. Харкова та продовжили виконувати свої військові обов`язки.

Також не заслуговують на увагу твердження підсудного ОСОБА_5 в частині того, на його думку були поважні причини для невиконання ним 24.02.2022 розпорядження старшого офіцера ОСОБА_10 про необхідність прослідувати до місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з наявністю у нього родини, якій він повинен був забезпечити безпечні умови перебування у смт Козача Лопань, а також щодо наявності у нього побоювань, що під час руху колони їх може піддати обстрілу російське військо, внаслідок чого він може загинути, так як причини на які посилається підсудний ОСОБА_5 носять суб`єктивний та особистий для нього характер.

Зазначені підсудним ОСОБА_5 причини ухилення від виконання свого військового обов`язку протирічать та не відповідають покладеним на ОСОБА_5 , як на військовослужбовця, передбаченим Конституцією України, Законами України, військовими статутами та положеннями, військовою присягою, військовим обов`язкам щодо захисту Держави Україна від збройної агресії російської федерації, а тому не вважаються судом поважними.

Окрім того, суд зазначає, що доказів на підтвердження можливої наявності станом на 24.02.2022 у підсудного ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б унеможливили виконувати військовий обов`язок, зокрема прибути до визначеного місця дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ, стороною захисту суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, посилання сторони захисту на зазначені обставини судом розцінюються критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому не приймаються до уваги та вважаються такими, що не виправдовують дії підсудного - військовослужбовця за контрактом ОСОБА_5 щодо нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах воєнного стану, що потягло за собою фактичне ухилення ОСОБА_5 , як військовослужбовця, від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Батьківщини від збройної агресії ворога та порушення військової присяги.

Таким чином, ступінь вини підсудного ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Сукупність наведених та досліджених у судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудного ОСОБА_5 за ст. 407 ч. 5 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

При визначенні підсудному ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення-злочину, данні про особу підсудного, який є військовослужбовцем за контрактом НОМЕР_1 прикордонного загону СРУ ДПСУ, за час проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, раніше судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні та сімейні зв`язки, на диспансерному обліку в ОДН та МПНД не перебуває. (а.с.а.с. 93, 94, 95, 96, 98-100, 101, 102, 125, 128).

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 66 КК України, пом`якшували покарання підсудного ОСОБА_5 , а також відсутність обставин, які б відповідно до приписів ст. 67 КК України, обтяжували покарання підсудного ОСОБА_5 , фактичні обставини вчинення підсудним інкримінованого злочину, відношення останнього до скоєного та його наступну поведінку, а тому не вбачає підстав для застосування у відношенні підсудного ОСОБА_5 приписів ст.ст. 69, 75 КК України.

Окрім того, суд наголошує, що звільнення від відбування покарання з випробуванням військовослужбовця, а у випадку щодо підсудного ОСОБА_5 , який є професійним військовим, за нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, що потягло за собою фактичне ухилення від виконання свого конституційного обов`язку по захисту Батьківщини від збройної агресії ворога, не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності в разі вчинення аналогічних протиправних дій, а також в разі відмови від захисту Батьківщини.

Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету Держави Україна, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

При призначенні розміру покарання підсудному ОСОБА_5 , окрім фактичних обставин вчинення підсудним вказаного кримінального правопорушення та даних, які характеризують його особу, судом також враховується та обставина, що в результаті протиправних дій підсудного ОСОБА_5 наслідків, які могли бути віднесені до категорії тяжких не настали, а також те, що протиправне діяння підсудним ОСОБА_5 вчинено вперше та не носило систематичний характер.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги дані, які характеризують особу підсудного ОСОБА_5 , обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення-злочину, відношення до скоєного, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкцій ст. 407 ч. 5 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк у мінімальному розмірі визначеному санкцією статті зазначеного кримінального закону.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально-виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання.

Ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 16.04.2024 у відношенні підсудного ОСОБА_5 , на час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з можливістю внесення застави у розмірі 60560 гривен, з рахуванням строку тримання під вартою з 16.04.2024. (а.с.а.с. 105-106).

17.04.2024 підсудний ОСОБА_5 був звільнений з під-варти з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з внесенням визначеної ухвалою слідчого судді застави. (а.с.а.с. 107, 126, 127).

Таким чином, підсудний ОСОБА_5 в межах зазначеного кримінального провадження перебував під вартою з 16.04.2024 по 17.04.2024 і утримувався в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку з чим, відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з 16.04.2024 по 17.04.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_5 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін, - у виді застави.

У судовому засіданні встановлено, що визначена ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 16.04.2024 сума застави у розмірі 60560 гривен, 17.04.2024 була внесена в інтересах підсудного ОСОБА_5 його дружиною - заставодавцем ОСОБА_19 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UА0006674, МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА України в Харківській області, банк: Державна казначейська служба України м. Київ, у зв`язку з чим ОСОБА_5 17.04.2024 було звільнено з під-варти. (а.с.а.с. 105-106, 107, 126).

При таких обставинах, відповідно до приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_19 внесену нею 17.04.2024 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 16.04.2024 суму застави у розмірі 60560 гривен.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 5 років позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, рахувати з моменту його фактичного затримання та поміщення до кримінально-виконавчої установи для відбуття призначеної міри кримінального покарання.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення в період з 16 квітня 2024 року по 17 квітня 2024 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили та направлення засудженого для подальшого відбуття покарання, запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без змін - у виді застави.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_19 внесену нею в інтересах засудженого ОСОБА_5 17.04.2024 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлену ухвалою слідчого судді Ленінського райсуду м. Харкова від 16.04.2024 суму застави у розмірі 60560 гривен.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Шевченківському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1