Провадження № 1-кс/344/5789/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області майор юстиції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідчий зазначив, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000087 від 21 серпня 2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, ОСОБА_5 , будучи прихильником збройної агресії російської федерації проти України та терористичної організації «лнр», підтримуючи їхні дії щодо протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронним органам України, умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, усвідомлюючи, що він вчиняє державну зраду, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту.

У лютому 2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, добровільно підписав контракт та вступив до складу загону т. зв. «народного ополчення», на базі якого було створено нзф т. зв. «1-й козачий полк козачої національної гвардії великого війська донського», з дислокацією в АДРЕСА_1 та м. Стаханові Луганської області, узявши до виконання визначені йому в т. зв. «лнр» функції щодо вчинення збройного опору силам АТО/ООС (комплексу військових та спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, направлених на деокупацію тимчасово окупованої території Луганської області та боротьбу з тероризмом), зокрема залученим до неї підрозділам Збройних Сил та правоохоронних органів України, недопущення їх входження на тимчасово окуповану територію Луганської області та її деокупації, отримав від невстановлених досудовим слідством співучасників незаконного збройного формування т. зв. «лнр» окупаційної адміністрації рф для застосування за функціональним призначенням стрілецьку вогнепальну зброю та боєприпаси до нього, військову форму. Під час перебування у вказаному незаконному збройному формуванні, яке ввійшло до складу т. зв. «народної міліції», ОСОБА_5 приймав участь в бойових діях проти сил АТО/ООС, зокрема в боях під околицями м. Сєвєродонецьк, м. Рубіжне, м. Лисичанськ ТОТ Луганської області та м. Дебальцеве ТОТ Донецької області.

У червні 2015 року за участь в незаконних збройних формуваннях терористичної організації «лнр» та боях проти сил АТО/ООС ОСОБА_5 був нагороджений орденом «казачья доблесть» т. зв. «лнр».

У грудні 2020 року ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Стаханові Луганської області, діючи умисно з ідеологічних та корисливих мотивів, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, добровільно підписав контракт на проходження військової служби та був зарахований до списків особового складу непередбаченого законом збройного формування, т. зв. «народної міліції лнр» т. зв. « ІНФОРМАЦІЯ_1 », створеного, керованого та фінансованого російською федерацією, на посаду «старшого стрілка» (особовий номер АБ-153005), узявши до виконання визначені йому в т. зв. «лнр» функції щодо вчинення збройного опору силам АТО/ООС. Під час перебування у не передбаченому законом збройному формуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_5 здійснював підривну діяльність проти України, ніс службу в нарядах, брав участь в навчаннях стосовно ведення бойових дій, виконував інші накази командирів. При цьому, ОСОБА_5 з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, приймав активну участь в боях за Лисичансько-Северодонецьку агломерацію, разом з 4-ю та 7-ю бригадами і 208-м «казачим» полком нм лнр».

У липні 2022 року із загону т. зв. «народного ополчення козачих формувань великого війська донського» було створено т. зв. «1-й козачий полк козачої національної гвардії великого війська донського» з дислокацією в АДРЕСА_1 та м. Стаханові ТОТ Луганської області.

У січні 2023 року після входження до складу збройних сил рф полк був переформований в бригаду із збереженням нагород, назв історичного формуляра та інше.

01 січня 2023 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, спільно з іншими учасниками нзф т. зв. «1 мотострілкового батальйону 6 окремого мотострілкового казачого полку народної міліції лнр ім. платова» терористичної організації т. зв. «лнр» (в/ч - НОМЕР_1 ) підписав контракт на проходження військової служби на посаді старшого стрільця 3 відділення 2 взводу 3 мотострілецької роти 1 мотострілецького батальйону НОМЕР_2 окремого мотострілкового полку (козачого) НОМЕР_3 армійського корпусу 8 загальновійськової армії південного воєнного округу зс рф (наказ по особовому складу командира НОМЕР_2 окремого мотострілкового полку (козачого) НОМЕР_3 армійського корпусу 8 загальновійськової армії південного воєнного округу генерал-майора ОСОБА_8 від 01.01.2023 №4)

Із 20 червня 2023 року ОСОБА_5 , будучи переведеним на посаду командира т.зв «2 мотострілкового взводу 2 мотострілкової роти НОМЕР_4 » (наказ по особовому складу командира НОМЕР_2 окремого мотострілкового полку (козачого) НОМЕР_3 армійського корпусу 8 загальновійськової армії південного воєнного округу генерал-майора ОСОБА_8 від 20.06.2023 № 4188), з метою виконання загального плану захоплення території України у складі збройних сил російської федерації, керуючись статутами збройних сил російської федерації, виконував обов`язки «командира мотострілкового взводу» в різних видах бою та формах його забезпечення, а також здійснював керівництво підпорядкованим йому підрозділом під час ведення бойових дій проти Збройних Сил України та інших українських військових формувань на території Луганської та Донецької областей.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, у відповідності до статей 135, 136, 278, глав 6, 11 Кримінального процесуального кодексу України, 16.08.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

На даний час ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме на території Луганської області, де переховується від органів досудового розслідування та суду.

20 серпня 2025 року слідчим відділом Управління СБ України в

Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111,

ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного злочину підтверджується протоколами допитів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, є тяжким та особливо тяжкими злочинами:

- ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої;

- ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України - карається позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна;

- ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України - карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої;

- ч. 1 ст. 258-3 Кримінального кодексу України карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої;

- ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

На даний час підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме на тимчасово окупованій території Луганської області. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що частина Луганської області окупована з 2014 року, а в 2022 році відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань російської федерації, що призвело до продовження рф окупації російською федерацією території України, у підозрюваного ОСОБА_5 можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі має можливість самостійно та використовуючи інших осіб, зокрема співучасників злочину, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Луганської області, у його діях наявний ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111,

ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 21 серпня 2025 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання у повному обсязі на підставах, викладених у клопотанні, просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник щодо вирішення даного клопотання поклався на розсуд суду.

Вислухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з частиною шостою статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням того, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до неї будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року.

Частина п`ята статті 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктом f) частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників встановлено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників, для цілей цієї Конвенції термін "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою без будь-яких альтернатив.

Частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, у відповідності до статей 135, 136, 278, глав 6, 11 Кримінального процесуального кодексу України, 16.08.2025 вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Згідно частини другої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 281 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20 серпня 2025 року слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбелл і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 направлено у спосіб, передбачений ст.ст.135, 136, 278, главами 6, 11 Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_5 , останній перебуває на тимчасово окупованій території України, прокурором вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Вручена ОСОБА_5 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № № 0000087 від 21 серпня 2025 року.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколами допитів, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами оглядів та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, є тяжким та особливо тяжкими злочинами.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 36 Рішення від 20 травня 2010 року, ухваленого у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів. Підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

На даний час підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, що свідчить наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що відбулося повномасштабне вторгнення на територію України військових формувань Російської Федерації, у підозрюваного можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Луганської області, отже, у його діях наявний ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи характер вищевказаних злочинів та покарання у виді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Обрання інших, більш м`якших запобіжних заходів, також є неможливим в силу того, що їх реалізація передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваної і у даному конкретному випадку буде неспроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочинів міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючі його особу дані, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, обрання більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно з абзацами сьомим-восьмим частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 Кримінального кодексу України, перебуває на тимчасово окупованій території України, оголошений у розшук, тому вказані обставини враховуються слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід і приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що існують та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зазначення строку дії такої ухвали та без визначення розміру застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що у відповідності до вимог частини шостої статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини четвертої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 ..

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1