Справа № 303/5402/24
Провадження № 1-кс/303/890/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі слідчої судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача ОСОБА_4 від 25.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання щодо вручення пам`ятки про права та обов`язки як потерпілої та допитати в якості потерпілої особи по кримінальному провадженню за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій зазначає, що 22.05.2025 року вона звернулася з письмовим клопотанням до дізнавача Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 з проханням вручити їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілої та допитати її в якості потерпілої сторони у кримінальному провадженні № 0000255 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

13.06.2025 року нею отримана постанова про відмову в задоволенні клопотання, яка належним чином не оформлена.

Постанова дізнавача ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання від 25.05.2025 року містить недостовірну інформацію стосовно заявленого нею клопотання. Так, клопотання щодо залучення її в якості потерпілої нею не заявлялося. Вказану постанову вважає невмотивованою, яка не відповідає імперативним вимогам ст.ст.55, 110 КПК України, в мотивувальній частині дізнавач не зазначив жодних обставин, які би слугували підставами прийняття даної постанови в частині протиправної відмови у задоволенні клопотання.

Скаржник вважає, що у неї виникли права і обов`язки потерпілої у відповідності до поданої неї заяви про злочин відносно неї, вчинений експертом ОСОБА_5 . Потерпілий у кримінально правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений такий статус потерпілого.

Експертом ОСОБА_5 , на думку скаржниці, нанесено їй як моральні так і матеріальні збитки вже при огляді ззовні побудованого, без дослідження будь яких належних документів, на припущеннях, з зазначенням недостовірної інформації у висновку, що виявилися у негативних для ОСОБА_3 наслідках наявності рішення суду про так зване самочинне будівництво, при наявності усіх дозвольних документів, у тому числі і дозволу на виконання будівельних робіт. Крім того нею наголошувалося дізнавачу, що попри вже наявні матеріальні збитки очікувані збитки про необхідності демонтажу за рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.02.2023 року сягатимуть більше півмільйона гривень Також скаржниця оцінює і моральну шкоду також у півмільйона гривень.

Скаржник вважає, що дізнавачем ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000255 за ознаками складу злочину , передбаченого ч.1 ст.384 КК України до експерта ОСОБА_5 та висновки, що ОСОБА_3 не завдано шкоди є надуманими та такими, що не ґрунтуються на наданих нею до заяви повідомлення про злочин доказах суперечать дійсним обставинам справи.

ОСОБА_3 прохає скасувати постанову старшого дізнавача ОСОБА_4 від 25.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання щодо вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілої та допитати у якості потерпілої у кримінальному провадження за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, зобов`язати старшого дізнавача вручити їй пам`ятку про права та обов`язки потерпілого та допитати її в якості потерпілої сторони.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, прохала її задовольнити.

Старишй дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні скарги, адже ОСОБА_3 не має процесуального статусу по даному кримінальному провадженні, лише є заявником.

Заслухавши скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений главою 26 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, зміст наведеної статті свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий суддя або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

У ч. 2 ст. 307 КПК України визначений вичерпний перелік рішень слідчого судді, які можуть бути ухвалені за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зокрема про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Як було встановлено в судовому засіданні постановою старшого дізнача СД Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області було відмовлено у задоволенні від 25.05.2025 року клопотання ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_1 по кримінальному провадженню № 0000255 від 06.04.2024 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, про що була повідомлена ОСОБА_6 та копія постанови направлена керівнику Мукачівської окружної прокуратури.

Так, 27.05.2024 року заявник ОСОБА_3 була допитана в якості свідка в рамках вищевказаного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 цієї статті зазначає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вирішуючи питання стосовно правомірності відмови слідчого у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, суд виходить з наступного.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019р., справа № 439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення саме проти нього кримінального правопорушення.

Отже, потерпілий у кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення такого посягання, незалежно від того, чи закріплений такий статус процесуально.

При цьому, об`єктом посягання, в розумінні ч. 1 ст. 384 КК України, за ознаками якого здійснюється кримінальне провадження, є інтереси правосуддя в часині забезпечення процесуального порядку отримання доказів у кримінальній справі та відносини, що забезпечують одержання даних достовірних та істинних відносин.

Законодавцем віднесено злочини, передбачені ст. 384 КК України до Розділу Кримінальні правопорушення проти правосуддя, а отже слідчим обґрунтовано відмовлено у залученні в якості потерпілої ОСОБА_3 та не вручено пам`ятку про права та обов`язки, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України відноситься до злочинів з формальним складом для наявності об`єктивної сторони якого не є обов`язковим настання суспільно-небезпечних наслідків, зокрема спричинення шкоди.

Посилання ОСОБА_3 на спричинення їй моральної та матеріальної шкоди діями експерта ОСОБА_5 , висновок якого ліг у рішення Мукачівського міськрайонного суду справа № 303/4123/19, 2/303/27/21 від 16.02.2023 року за яким ОСОБА_3 зобов`язано провести демонтаж самочинного будівництва на горищі будинку над квартирою АДРЕСА_2 не є об`єктом посягання кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000255 від 06.04.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, відсутні достатні дані вважати, що вказаним злочином ОСОБА_3 заподіяна шкода. Крім того, станом на теперішній час, досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії та ретельне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 26, 220, 221, 284, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови старшого дізнавача ОСОБА_7 від 25.05.2025 року про відмову у задоволенні клопотання щодо вручення пам`ятки про права та обов`язки як потерпілої та допитати в якості потерпілої особи по кримінальному провадженню за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1