Справа № 745/520/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/583/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.317 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 04 серпня 2025 року, з визначенням розміру застави.

Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, тому строк тримання під вартою ОСОБА_8 необхідно продовжити.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, а також зменшити розмір визначеної застави з 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Апелянт зазначає, що вказані у клопотанні прокурора ризики не знайшли свого обґрунтування належними доказами. Вказав на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, оскільки він має постійне місце проживання, а також сім`ю: дружину та двох неповнолітніх дітей. Також просив зменшити розмір застави, посилаючись на завеликий та непомірний її розмір.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді Сосницького районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене 29.06.2023 до ЄРДР за № 0000169, по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.317 КК України, ОСОБА_9 за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.307 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28.02.2024, відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який у подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі й судом.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , беручи до уваги тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, які оцінюються у сукупності з іншими даними, те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та продовжують існувати, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо наявності в обвинуваченого ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, на існування яких він посилаються, то вони були предметом розгляду місцевого суду і є лише однією з обставин, які підлягають врахуванню під час застосування запобіжного заходу. Проте, наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не може спростувати існування ризиків, передбачених ст.177 КК України, що стало підставою для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу завищеного та непомірного для нього розміру застави, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, розмір застави, згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Як убачається з матеріалів справи, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд у повній мірі врахував усі обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_8 , його майновий стан, та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зменшення раніше визначеного слідчим суддею розміру застави.

Так, вказаний розмір застави здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, запобігти встановленим ризикам, і не є завідомо непомірними для нього. До того ж, цей розмір застави також неодноразово перевірявся місцевим судом під час попередніх продовжень строку тримання під вартою й визнавалися обґрунтованим судом апеляційної інстанції, а тому підстав для його зменшення на даний час немає, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4