Справа № 145/612/25
Провадження №1-кп/145/124/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості, складений у кримінальному провадженні №0000076 від 13.03.2025, та додані до них документи, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 10 березня 2025 року близько 17 год., перебуваючи на вулиці поряд з будинком АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , не маючи наміру на заподіяння тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, відштовхнув ОСОБА_6 правою рукою від себе, внаслідок чого остання, не втримавши рівноваги, впала і вдарилась лівою рукою до підлягаючої твердої поверхні землі.

В результаті падіння з висоти власного зросту, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді вколоченого перелому дистального метафазу лівої променевої кістки в типовому місці із підвивихом у дистальному променево-ліктьовому суглобі, які спричинили тривалий розлад здоров`я (понад три тижні (21 день) та належать до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, тобто необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

30 квітня 2025 року між прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 468-470, 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно цієї угоди прокурор та підозрюваний в присутності захисника дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ст. 128 КК України. Зокрема, в угоді про визнання винуватості від 30.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000076 підозрюваний ОСОБА_4 в присутності адвоката ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ст. 128 КК України. ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у судовому провадженні, за місцем проживання характеризується позитивно, протягом досудового слідства надавав послідовні і зізнавальні покази. Сторони угоди зазначили інші істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючу покарання ОСОБА_4 обставину - щире каяття; обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Сторони угоди узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки із звільненням його, відповідно до вимог ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені і зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору заяву, у якій вона надала згоду прокурору на укладання угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 05.05.2025, згідно ч. 1 ст. 314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст. 314-316, 474 КПК України, та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права, визначені ч. 5 ст 474 КПК України, підтвердив добровільність волевиявлення щодо укладення угоди, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що укладення угоди є повністю добровільним, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні також вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості. Зазначив, що при укладенні угоди між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому підозрюваним ОСОБА_4 вище зазначена угода була укладена з прокурором добровільно, в його присутності. Зазначив, що умови угоди, відповідають інтересам його підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, не заперечує щодо укладення угоди про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди, а також невиконання угоди їй відомі та зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 вона не має, цивільний позов не має наміру заявляти.

Суд, заслухавши позиції учасників судового провадження, які не заперечували щодо проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої, ухвалив продовжити судовий розгляд.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що ОСОБА_4 усвідомлює свої права, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 474 КПК України, наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, яке буде до нього застосовано у разі затвердження угоди, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_3 , враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, приходить до наступного.

Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Потерпіла ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення угоди між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, тому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Зміст угоди про визнання винуватості від 30.04.2025, укладеної між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , відповідає вимогам, встановленим у ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити та істотні умови.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені її сторони, формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і прокурор розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто в необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, що укладена угода між ним та прокурором відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. 50, 65 - 67 КК України.

Взяті підозрюваним ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Підстав, передбачених п.п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що існує наявність усіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора, та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Інші питання, які вирішуються судом при ухвалення вироку.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся. Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

Керуючись ст. 314, 368-371, 373-376, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2025 року за №0000076, укладену між прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року покарання за ст. 128 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 17.06.2025.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1