15.09.2025 Справа № 363/495/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження № 0000011 від 03 січня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, громадянки України, з середньою освітою, тимчасово непрацюючої, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима

за ч. 3 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

06.09.2019 року приблизно о 03 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи на автомийці «Автоекспрес», що розташована за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 22-Д, помітила відкриті двері до підсобного приміщення. В цей час в останньої виник прямий умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна з вищевказаного підсобного приміщення. Одразу після цього, а саме 06.09.2019 року приблизно о 03 год 30 хв ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи протиправність своїх дій, з метою незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи що вхід сторонніх осіб до вказаного підсобного приміщення здійснюється за згодою власника чи іншого законного представника, не маючи вказаної згоди та ігноруючи вказану обставину, підійшла до вказаного підсобного приміщення, де впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає та вона залишиться непоміченою, шляхом вільного доступу, через відчинені двері проникла в середину останнього, де виявила та таємно викрала майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в сумі 800 гривень, ноутбук марки «DELL Vostro 3580», чорного кольору - вартістю 12 561 грн. 75 коп. та портативний зарядний пристрій марки «PZX C-158 Gold» 20000 mAh - вартістю 486 грн.

Взявши викрадене майно, ОСОБА_4 покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 13847 грн. 75 коп.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала у повному обсязі, тому суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченої, та дослідити обліково-характеризуючі дані щодо обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі, підтвердила обставини викладанні в обвинувальному акті, та пояснила, що дійсно 06.09.2019 року зі знайомим на автомобілі під`їхали до автомийки, де вона зайшла в приміщення цієї автомийки, щоб розміняти гроші. Зайшовши в приміщення, вона побачила через відкриті двері, що у підсобному приміщенні знаходяться гроші, ноутбук та зарядний пристрій. Вирішивши викрасти зазначене майно та скориставшись тим, що в приміщенні автомийки нікого не було, вона зайшла в підсобне приміщення та викрала зазначене майно. Грошей було приблизно 800 грн. Після чого покинула приміщення автомийки. Зазначила, що дуже шкодує про вчинене, розкаюється, стала на шлях виправлення та з 2020 року не вчинила жодного кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, де окрім іншого зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, щире каяття обвинуваченої та її активне сприяння розкриттю злочину, що відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання; обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, особу обвинуваченої, яка в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем попередньої роботи характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та позицію потерпілого у справі, який подав до суду заяву в якій зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої немає, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень, є призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України. Враховуючи вищезазначене, а також досудову доповідь Солом`янського РВ Філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_5 , згідно з якою орган пробації вважає, що виправлення цієї особи можливе без позбавлення волі та не становить небезпеки для суспільства, а також те, що після відбуття покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.02.2020 року, остання стала на шлях виправлення, працевлаштувалась та за тривалий період з 2020 року не вчинила нових правопорушень, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, тому у відношенні неї можливо застосувати ст. ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_4 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.02.2020 року була засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт. Відповідно до довідки Солом`янського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, ОСОБА_4 була знята з обліку 23.06.2020 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Тож оскільки судимість за вказаним вироком відповідно до положень ст. 89 КК України погашена і відповідно до ч. 2 ст. 88 КК України засудження цим вироком не може мати правових наслідків у випадках, передбачених законом, у тому числі і при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України, підстав для застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.

Зазначене узгоджується з позицією ККС ВС, викладеній у постанові від 08.11.2022 року у справі 464/226/20.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370,373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтиметься до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі: портативний зарядний пристрій марки «PZX metal Gold» 20000 mAh - переданий під розписку на відповідальне матеріальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1