ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №:11-кп/818/1197/25 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді Курила О.М., суддів Грошевої О.Ю. та Люшні А.І., при секретареві Болотові О.О., з участю прокурора Сороки М.К., без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого засудженого чи його захисника, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 31 01 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою заяву засудженого ОСОБА_1 задоволено та на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11 07 2023 року за епізодами від 08 05 2022 на суму 588, 50 грн., 27 08 2022 на суму 1933 грн., 02 09 2022 на суму 351 грн., 04 09 2022 на суму 790, 28 грн., 11 09 2022 на суму 2000 грн., 07 10 2022 на суму 883 грн., 30 12 2022 на суму 1040 грн., у зв`язку із усуненням караності діяння.

В іншій частині вирок залишено без змін.

Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженим вироком Зарічного районного суду м. Суми від 22 10 2024 року за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 31 01 2025 року, пом`якшивши йому покарання та звільнивши з під варти.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений зазначив, що оскільки він має неповнолітню дитину, хронічні хвороби, вживав заходів щодо відшкодування позовних вимог, а також став на шлях виправлення, при цьому розкаюється у вчиненому, вважає за можливе пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор Сорока М.К. заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Засуджений ОСОБА_2 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останнього не надходило. На особистій участі не наполягав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями частини 1 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Зарічного районного суду м.Суми від 22.10.2024 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком, приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Зарічного районного суду м.Суми від 11.07.2023 року у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

За цим вироком ОСОБА_2 засуджений за крадіжку майна 26.01.2023 року на суму 5170 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року (2684 грн.).

Вироком Зарічного районного суду м.Суми від 11.07.2023 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

За вказаним вироком ОСОБА_2 вчинив крадіжку майна 08.05.2022 на суму 588,50 грн., 27.08.2022 на суму 1933 грн., 02.09.2022 року на суму 351 грн., 04.09.2022 року на суму 790,28 грн., 11.09.2022 року на суму 2000 грн., 07.10.2022 року на суму 883 грн., 30.12.2022 року на суму 1040 грн., що станом на день вчинення протиправних діянь складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2022 року (менше 2481 грн.).

В той же час за усіма іншими епізодами ОСОБА_2 вчинив крадіжки у 2022 році на суму, що становить суму більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2022 року (2481 грн.) і крадіжку 04.01.2023 року на суму 2795 грн. що перевищує суму двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року (2684 грн.), а також 14.01.2023 кримінальне правопорушення за ч.2 ст.190 КК України шахрайство на суму 6664 грн., що також становить суму більше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2023 року.

У зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом Закон №3886-ІХ) засуджений ОСОБА_2 звернувся до Харківського районного суду Харківської області із заявою про звільнення від покарання і пом`якшення йому покарання.

Згідно оскаржуваної ухвали у зв`язку з декриміналізацією діяння, за епізодами від 08 05 2022 на суму 588, 50 грн., 27 08 2022 на суму 1933 грн., 02 09 2022 на суму 351 грн., 04 09 2022 на суму 790, 28 грн., 11 09 2022 на суму 2000 грн., 07 10 2022 на суму 883 грн., 30 12 2022 на суму 1040 грн. за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11 07 2023 року засуджений ОСОБА_2 був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із усуненням караності діянь.

В той же час колегія суддів констатує, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 11 07 2023 року та ОСОБА_2 засуджений за вчинення ще й інших епізодів крадіжок, які на даний час ще залишаються кримінально-караними діяннями, зокрема за епізодом від 01 01 2022 року було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2481 грн. і за епізодом від 04 01 2023 на суму 2795, а також 14 01 2023 року кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України шахрайство на суму 6664 грн, спричинені суми збитків перевищують суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01 01 2023 року.

Крім того, за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 22 10 2024 року ОСОБА_2 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто крадіжку майна на суму 5170 грн, що станом на день її вчинення складає суму більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто станом на 01 01 2023 року (2684 грн.).

Таким чином, враховуючи, що за вказаними вище епізодами ОСОБА_1 було заподіяно матеріальну шкоду, яка перевищує розмір 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 2022 рік, який становив 2 481 грн, а станом на 2023 рік становив 2 684 грн., колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для звільнення чи пом`якшення засудженому ОСОБА_1 призначеного покарання за кримінальні правопорушення, за які його було засуджено вищевказаними вироками, оскільки на теперішній час вказані діяння, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ залишаються кримінально караними.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 31 01 2025 року про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, стосовно засудженого ОСОБА_1 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ _____________

О.М. Курило О.Ю. Грошева А.І. Люшня