Справа № 308/9150/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001695, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001695, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2024 призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року оголошено розшук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого розгляду кримінального провадження відносно останнього. Судове провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - зупинено до розшуку обвинуваченого.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2025 року поновлено судове провадження у кримінальному провадженні №0001695, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

16.01.2025 прокурором було подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувають матеріали кримінального провадження №001695 від 15.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 336 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 12 серпня 2023 року, ОСОБА_3 , будучи військовозобов?язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України де пройшов медичний огляд, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, за результатами якої визнаний здоровий та придатний до військової служби.

Цього ж дня ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022, останній достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України N? 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року N? 2232-XII, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року N? 3543-XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 N? 69-2022, під свій особистий підпис 12.08.2023 отримав мобілізаційне розпорядження за якою мав з`явитися протягом доби до ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким викликався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для відправку у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією, однак останній до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не з?явився, про причини неявки не повідомив, чим саме своїми діями ухилився від проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Президентом України № 69-2022 від 24.02.2022 року.

За таких обставин ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Прокурор вказує, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 336 КК України карається позбавленням волі на строк до 5 років, що за ступенем тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 може: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації, не має стійких соціальних зв`язків, та його місце знаходження не відоме, не обтяжений щодо близьких осіб та майна, а тому має реальну можливість вибути за межі державного кордону України; вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_3 офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходу, а тому з метою уникнення відповідальності за злочин в якому обвинувачується, не будучи під вартою може вчинити інше кримінальне правопорушення спрямоване на перешкоджання кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку вказує те, що він обвинувачується у вчиненні злочину у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, тобто розуміючи невідворотність покарання за вчинений злочин у виді можливого реального позбавлення волі на певний строк, може переховуватись від суду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 підтримав із підстав, зазначених у такому та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вказав, що не з`являвся на виклики до суду, оскільки не отримував повісток, обіцяє що буде з`являтись на всі виклики, просив врахувати, що проживає з хворою матір`ю і не обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вказав, що обвинувачений не отримував вчасно повісток, тому не міг з`явитися до суду, просив врахувати, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 КПК України.

Так, згідно ч.3 ст. 315 КПК України, з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно змісту ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Запобіжний захід має обиратися виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуаченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК України, а також щоб запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Застосування запобіжного заходу з будь-якою іншою метою, наприклад, з метою покарання особи за кримінальне правопорушення, з метою добитися показань стосовно її причетності до кримінального правопорушення тощо неприпустиме.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_3 на підставі зібраних доказів обґрунтовано обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, та у відповідності до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання Так, злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 передбачає виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування особи від суду.

Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності із іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р. зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Також суд вважає доведеним ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому обвинувачується. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, не має місця роботи та постійного джерела заробітку.

Разом з тим, прокурором не було доведено наявність ризику того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказані ризики носять неконкретизований характер та суд вважає їх необґрунтованими.

Таким чином прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, а також бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений має незакінчену середню освіту, неодружений, має постійне місце проживання, тимчасово не працює, раніше не судимий.

Разом з тим, під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не наведено переконливих доказів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні, то суд вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч.3 ст.176 КПК України).

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.2 ст.181 КПК України).

Приймаючи до уваги, що в ході розгляду клопотання було встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, а також наявні ризики, передбачені п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним, зважаючи на обставини встановлені в ході розгляду клопотання та наведені вище дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість застосування відносно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Із матеріалів клопотання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України наступні обов`язки: прибувати до суду за кожного вимогою; не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування з свідками, в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Такий запобіжний захід, з урахуванням встановлених під час судового розгляду клопотання обставин, на думку суду, є цілком співмірним, відповідає особі обвинуваченого, є достатнім для запобіганню встановленим під час розгляду клопотання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Частиною 6 ст.181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176-178,181, 183, 315, 331, 372, 395, КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, із забороною цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожного вимогою;

- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування з свідками, в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі п.1 ч.3 ст. 202 КПК України негайно доставити обвинуваченого до місця проживання і звільнити з-під варти.

Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу до 20 червня 2025 року (включно).

Строк дії обов`язків, покладених судом, встановити до 20 червня 2025 року (включно).

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвалу для негайного виконання надіслати в орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а саме до Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Кримінальне провадження №0001695 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, за адресою: (88000, м. Ужгород, вул. Загорська, 53) на 09.30 год. 02 травня 2025 року.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та захисника .

На ухвалу в частині застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1