Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1063/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Номер провадження №11-кп/4805/833/25
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_4
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_4

суддів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю

секретаря: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 11 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 11 жовтня 2025 року.

Своє рішення суддя обґрунтував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, зокрема, особливо тяжких, санкція яких передбачає основне покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі. У разі подальшого визнання ОСОБА_9 винуватим, цілком ймовірно можуть спонукати останнього переховуватися від суду.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних з погрозою чи застосування насильства над потерпілими, що вказує на реальну можливість незаконно впливати обвинуваченим на потерпілих та свідків, змушуючи їх змінити свої показання чи повністю від них відмовитись з метою уникнення від кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України є лише припущеннями прокурора.

Захисник наголошує, що відсутні докази про вчинення ОСОБА_9 вимагання, зберігання зброї чи наркотиків.

Стверджує, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_9 не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, дитину та матір на утриманні, позитивно характеризується, є учасником бойових дій, підприємець.

Зазначає, що суддя не врахував стан здоров`я ОСОБА_9 , який не дозволяє обвинуваченому перебувати в СІЗО.

Відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про час та місце розгляду скарги учасники судового провадження належним чином повідомлені. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просила проводити розгляд її апеляційної скарги без її участі та обвинуваченого ОСОБА_9 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження № 0000247 від 29.04.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_9 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК, зокрема і особливо тяжких злочинів, вчинених проти власності та проти авторитету органів державної влади, з погрозами застосування насильства, поєднаних з насильством, застосуванням примусу з метою трудової експлуатації, незаконному позбавленні волі в складі злочинної організації, в якій його роль була керівною, міра покарання, у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна.

Доводи сторони захисту про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_9 вчинив вимагання, зберігання зброї чи наркотиків є необґрунтованими, оскільки він має статус обвинуваченого і стосовно нього здійснюється розгляд кримінального провадження по суті пред`явлено йому обвинувачення, а тому лише суд першої інстанції провівши дослідження усіх доказів вправі надавати їм оцінку та вирішувати чи доведена вина особи у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Разом з тим, за попередніми судовими рішення, які неодноразово перевірялися судом апеляційної інстанції підозра ОСОБА_9 у вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.146, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 342, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 357 визнавалася обґрунтованою.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , суд достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні опору працівникам правоохоронних органів, при виконанні ними службових обов`язків та в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу побоїв у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що може свідчити про підвищену суспільну небезпеку особи, відсутність самоконтролю, зневагу та свідоме ігнорування існуючих норм поведінки, авторитету органів влади, а відповідно і до процесуальних обов`язків, які повинен забезпечити запобіжний захід.

Доводи сторони захисту, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України недоведені прокурором є необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що будучи у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні №000145 від 02.08.2016 року за ч.2 ст.258 КК України, яке розглядалось Кузнєцовським міським судом Рівненської області, він підозрюється у вчиненні ряду інших кримінальних правопорушень.

З клопотання прокурора слідує, шо 16.08.2024 року вказане кримінальне провадження розглянуто та засуджено ОСОБА_9 до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Разом з цим, є слушними апеляційні доводи адвоката про значний строк судового розгляду провадження в суді першої інстанції, та як наслідок значний строк перебування під вартою ОСОБА_9 .

Однак, тривалий розгляд кримінального провадження викликаний об`єктивними чинниками які неспростовані захисником, складністю провадження та кількістю епізодів, великою кількістю учасників кримінального провадження, зокрема 21 потерпілий у даному кримінальному провадженні, з яких 7 на даний час ще не допитано, також не допитані всі свідки, які проживають у м.Коростишеві, захисники заявляли клопотання відкладення розгляду справи, а приймаючи рішення про відкладення розгляду справи суд визначав судові засідання в найкоротші терміни враховуючі, що кримінальне провадження щодо осіб, які тримаються під вартою має бути здійснено невідкладно та розглянуто першочергово.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання вимог щодо розумності строків визначених ст. 28 КПК України, оскільки обвинувальний акт згідно до виділених матеріалів провадження затверджений ще 21.03.2024 року, а ОСОБА_9 утримується під вартою з 15.08.2023 року, а саме з моменту затримання, і саме суд зобов`язаний реагувати на поведінку учасників кримінального провадження, здійснення прокурором своїх повноважень щодо забезпечення присутності свідків обвинувачення та допиту всіх потерпілих.

Доводи захисника, що обвинувачений має суттєві проблеми зі здоров`ям, міцні соціальні зв`язки, являється підприємцем, зразковим батьком, позитивно характеризується не є переконливим аргументом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки це не стримало його від протиправної поведінки, відповідно до обвинувального акта, а тому ці обставини не зможуть гарантувати, що він не продовжить вчиняти злочини, перешкоджати слідству чи ухилитися від слідства і суду.

Як вбачається з матеріалів контрольного кримінального провадження ОСОБА_9 перебуває в статусі обвинуваченого і щодо висунутого йому обвинувачення здійснюється судовий розгляд, який на даний час не завершений.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи сторони захисту про відсутності доказів його вини є передчасними та не можуть бути перевірені апеляційним судом, оскільки такі обставини перевіряються лише при прийнятті кінцевого рішення за результатами судового розгляду після дослідження усіх доказів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 до 11 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: