Справа № 521/1809/25
Номер провадження:1-в/521/634/25
УХВАЛА

13 травня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ (Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2024 за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2024 за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Прокурор у судовому засіданні вважала за можливе подання установи виконання покарань задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення подання.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши подання та додані до нього матеріали, суд вважає необхідним задовольнити подання з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2024 за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України визнано винним ОСОБА_4 та призначено покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Також, вищевказаним вироком на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 81, ст. 71 КК України, яким останнього визнано винним та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.

Крім того, вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 на підставі ч. 4 ст. 81, ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, яким останнього визнано винним та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене та аналізу указаних норм закону, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 гривні, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 гривня.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за які він засуджений вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2021 (у 2020 році), розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2102 гривні.

Так, за епізодом від 19.02.2020 розмір завданої шкоди ТОВ «Таврія-В» становить 711 гривень 00 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння від 19.02.2020 за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2021, не вважається кримінальним правопорушенням. Враховуючи викладене вказаний вирок за вказаним епізодом має бути приведений у відповідність до законодавства.

Крім того, оскільки засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2021, у зв`язку з усуненням караності діяння, підстави застосування ст. 71 КК України у вироку Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 відпали, а тому ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.

Керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 29.07.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку Київського районного суду м. Одеси від 15.07.2024 посилання на ст. 71 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_7