Справа № 450/1224/25 Провадження № 1-кп/450/389/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 12.02.2025р. про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Пустомити Львівської області, українець, громадянина України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх - неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий згідно ст.89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 11.02.2025р.приблизно о 12 год 00хв, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи з корисливих мотивів та з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення будинку за вказаною адресою, звідки таємно викрав ноутбук марки «НР» Desktop-IOK31QT, серійний номер 9450774А-Е9ЕЕ-4528-АFС0-В2142Е225086 із зарядним пристроєм вартістю 3000,00грн. ; телефон маки «Redmi» 9С NFC IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3233,00грн., телефон маки «Redmi» 9АТ IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 вартістю 2916,00грн., як належать потерпілій ОСОБА_6 , після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 9149,00грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю та вказав, що 11.02.2025р. він йшов по вулиці та побачив похорон, пізніше повернувся до будинку, зайшов до нього та забрав ноутбук та два телефони, заховав їх та вийшов з будинку. Коли йшов по вулиці, то його зупинили працівники поліції і він добровільно віддав викрадені речі. У вчиненому розкаюється.

Потерпілою ОСОБА_6 подано клопотання про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкримінується, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні ним кримінального правопорушення, його винуватість доводиться іншими зібраними у справі доказами, однак відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд впевнившись у правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності його позиції, визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, та роз"яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню, при визначенні виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку, шляхом видачі викраденого майна.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який щиро розкаюється, котрий раніше не судимий згідно ст.89 КК України, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, за місцем реєстрації характеризується негативно, на обліку в лікаря-нарколога, не перебуває.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 287 від 26.02.2025р. ОСОБА_4 тяжким психічним розладом не страждає, виявляє легку розумову відсталість в ступені помірної дебільності з емоційно-вольовими розладами. У період інкримінованих дій ОСОБА_4 тяжким психічним розладом не страждав, також виявляв ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності з емоційно-вольовими розладами, обтяженої алкоголізмом, яка мала значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь та здатність регулювати свою поведінку, а тому через наявний в нього психічний розлад, в період інкримінованих дій, ОСОБА_4 не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_4 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно статті 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 504 КПК України суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно до ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до висловленої Пленумом Верховного Суду України позиції в абзаці другому пункту 6 та у пункті 7 Постанови від 03.06.2005 року №7 "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування" - визнати правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання. З огляду на те, що надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК), судам слід враховувати, що до осіб, визнаних обмежено осудними, у разі потреби може застосовуватися лише цей вид примусових заходів медичного характеру.

Відтак, суд доходить висновку про необхідність врахувати стан обмеженої осудності ОСОБА_4 як підставу застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

За встановлених обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_4 слід залишити в силі до набрання вироком законної сили

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Також слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.02.2025р.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.2 ст.20, ст.94 КК України, застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: ноутбук чорного кольору «НР», серійний номер 9450774А-Е9ЕЕ-4528-АFС0-В2142Е225086 із зарядним пристроєм чорного кольору; телефон маки «Redmi» синього кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , телефон маки «Redmi» чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Витрати на залучення експертів у розмірі 360,00грн. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.02.2025р.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1