Справа № 646/1289/25
№ провадження 1-і/646/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001351 від 27.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2025 року ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком 60 діб до 16 червня 2025 року включно.

09.06.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Є достатні підстави вважати про наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання ним шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів. Так, ОСОБА_3 з метою уникнення відповідальності за скоєння тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, тобто з огляду на тяжкість інкримінованого йому злочину, тяжкість можливого покарання, може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду в Україні або за її межами. Окрім цього, про намір переховуватися від суду вказує те, що у нього відсутні тісні родинні зв`язки, він офіційно не працевлаштований, неодружений, що вказує на відсутність обставин, які б утримали його від переховування та ухилення від суду. Також, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, це може спонукати ОСОБА_3 до втечі до іншого міста, населеного пункту, чи за межі країни, щоб переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. Так, обвинуваченому відомо місце проживання потерпілого та свідків у провадженні, та він, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, перебуваючи на свободі, може здійснювати тиск, як шляхом погроз, так і вмовлянь незаконно впливати на потерпілого і свідків по даному кримінальному провадженню, з метою зміни ними свідчень на його користь, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, а відсутність законного заробітку, корисливий мотив вчинення інкримінованого злочину, бажання швидко та легко отримати гроші, не дивлячись на засоби, свідчать про можливу іншу аналогічну злочинну діяльність обвинуваченого.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 7 КПК України, регламентовано, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: розумність строків.

Пунктом 2.10. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, визначено, що у разі неможливості у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк суддею розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (в межах кримінального провадження під час судового розгляду), воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, лише для розгляду вищезазначеного клопотання.

Таким чином, у зв`язку з тим, що головуючий суддя ОСОБА_6 знаходиться у відпустці, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року судді ОСОБА_1 розподілено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовльнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник не заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання.

Суд заслухавши думку учасників судового розгляду приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ураховуючи положення статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке створює в очах громадян та суспільства в цілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю та забезпеченні принципу співмірності злочинних дій та обмежень прав, доцільно продовжити застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ризик втечі оцінюється судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58).

При оцінці ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, суд бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 є офіційно непрацевлаштованим, не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень з корисливих мотивів. Відсутність законного заробітку може стати детермінантою, мотиваційним аспектом подальшої кримінальної поведінки обвинуваченого.

У рішенні від 26.01.1993 у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Ураховуючи, що режим воєнного стану в країні триває, частина території держави окупована збройними формуваннями Російської Федерації, суд дійшов висновку, що ризики заявлені прокурором, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, які також були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишаються актуальними.

При цьому суд ураховує правовий режим військового стану не як ризик, а як обставину, яка вказує на наявність актуальності ризиків, заявлених прокурором.

Враховуючи наведене, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та з метою їх запобігання, обґрунтованість підозри, а також те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш ефективним для забезпечення виконання обвинуваченими ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 червня 2025 року включно в межах наступного судового засідання по вказаному кримінальному провадженню.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 30.12.2024 р. встановлено альтернативний запобіжний захід - заставу з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків до сплину терміну тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає необхідним встановити обвинуваченому заставу в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211960,00 гривень. Такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 131, 176, 177, 193, 194, 196, 331 та 324 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 30 червня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_3 розмір застави - 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 211960,00 гривень, яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про своє місце проживання та засоби зв`язку; прибувати за викликом до суду; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Копію ухвали для виконання надіслати до Державної установи « Харківський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали встановити до 30 червня 2025 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та проголошено 16 червня 2025 року о 11 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1