Справа № 740/1441/22
Провадження № 1-кс/740/498/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчої у кримінальному провадженні - слідчої слідчого відділу Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за № 0000251 від 25.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча у кримінальному провадженні - слідча слідчого відділу Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області за процесуального керівництва Ніжинської окружної прокуратури проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000251 від 25.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України, за фактом порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України поєднаному з умисним вбивством, вчиненому на території АДРЕСА_1.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

З урахуванням положень статей 43, 44 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 8 червня 1977 року (далі - ДП І), військовослужбовці ЗС та інших військових формувань РФ є комбатантами та зобов`язані додержуватися норм міжнародного права, застосовуваного в період збройних конфліктів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до статей 31-32 Конвенції забороняється, зокрема: жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей; застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Статтею 147 Конвенції передбачено, що серйозними порушеннями є дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема умисне вбивство, особи, що перебуває під захистом.

Відповідно до ст. 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року (далі - ДП І) для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів.

За ч. 1 ст. 51 ДП І цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями.

Згідно з ч. 2 ст. 51 ДП І цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів.

Підпунктом а.1) п. а) ч. 2 ст. 75 ДП І визначено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів, насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема вбивство.

Відповідно до ст. 8 (2) (а) (і) Римського статуту МКС умисне вбивство є воєнним злочином.

Збройне захоплення АДРЕСА_1 почалося разом із повномасштабним вторгненням РФ в Україну, та з 27.02.2022 територія населеного пункту перейшла під контроль військовослужбовців ЗС РФ.

Громадянин Російської Федерації - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , старший сержант, заступник командира зенітно-ракетного взводу - командир відділення зенітно-ракетної батареї ІНФОРМАЦІЯ_3, у березні 2022 року перебував у тимчасово зайнятому АДРЕСА_1 , тобто брав участь у вторгненні на територію України у складі російських окупаційних військ та усвідомлював свою участь у збройному конфлікті.

Так, 24.03.2022 близько 14 год 00 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, військовослужбовець ЗС РФ ОСОБА_6 та інші троє, невстановлених на даний час військовослужбовців ЗС РФ, діючи умисно, одягнуті у військову форму, відкрито демонструючи автоматичну вогнепальну зброю - автомати Калашникова невстановленої моделі, калібру та невстановлену в ході досудового розслідування вогнепальну зброю з оптичним прицілом, перебували в тимчасово зайнятому збройними силами РФ АДРЕСА_1, з метою отримання інформації про військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, які їм допомагають, здійснювали обхід домоволодінь по АДРЕСА_2 , зазначеного населеного пункту.

У цей час по присадибній ділянці з вулиці І. Франка до вулиці Комунальна пересувався ОСОБА_7 , який на момент події у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі у бойових діях не брав та був одягнений у цивільний одяг.

Помітивши потерпілого, ОСОБА_6 та троє невстановлених на теперішній час військовослужбовців ЗС РФ перемістилися до АДРЕСА_1, де ОСОБА_6 зайшов на відкриту ділянку місцевості (поле), неподалік якої в цей час вже знаходився ОСОБА_7 .

У подальшому, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог статей 32, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни та статей 48, 51, п а.1) п. а) ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до вказаної Конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08 червня 1977 року, усвідомлюючи, що перед ним цивільна особа, яка не має можливості чинити опір та перебуває під захистом, умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, з метою його умисного вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті, використовуючи невстановлену в ході досудового розслідування вогнепальну зброю з оптичним прицілом, здійснив один прицільний постріл у напрямку потерпілого, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у вигляді поодинокого вогнепального кульового проникаючого сліпого поранення тулубу з ушкодженням органів черевної порожнини.

Після чого ОСОБА_6 залишив місце злочину та разом з іншими, не встановленими на даний час військовослужбовцями ЗС РФ, пішов вздовж вулиці Комунальна до місця, де перебував БТР.

Від отриманого поранення ОСОБА_7 помер в кареті швидкої допомоги під час транспортування до лікувального закладу.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил Російської Федерації, вчинив порушення законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме умисне вбивство цивільної особи - ОСОБА_7 , чим порушив вимоги статей 32, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та статей 48, 51, п. а.1) п. а) ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 08 червня 1977 року.

На підставі зібраних доказів 06.05.2025 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Сосьва Сєровського району Свердловської області РФ, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , за ч. 2 ст. 438 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду міста Чернігівської області від 29.05.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчим визначений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу неможливо.

Клопотання розглядається слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного, за участі захисника.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного клопотання підлягають встановленню та врахуванню обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Водночас відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчим відділом Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000251 від 25.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

06.05.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_8 здійснено з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, шляхом публікування тексту повідомлення про підозру та повісток про виклик на 21, 22 та 23 травня 2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а також в газеті «Урядовий кур`єр».

06.05.2025 слідчим у кримінальному провадженні вжито заходів щодо повідомлення ОСОБА_6 про підозру, шляхом відправлення електронного екземпляру повідомлення про підозру на встановлені особисті засоби зв`язку останнього, зокрема на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та на мобільний телефон « НОМЕР_2 » у месенджері «Telegram».

На виконання вимог статей 49, 52 КПК України, копії зазначених повісток вручено захиснику адвокату ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29.05.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Виходячи з наявних у матеріалах справи даних, а саме: протоколу огляду місця події на території поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 ; протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 ; протоколів проведення слідчого експерименту за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 ; відповідно до інформації, наданої від оператора мобільного зв`язку «Київстар», відповідно до якої мобільний номер телефону, яким користувався ОСОБА_6 , фіксувався на території Ніжинського району в період вчинення кримінального правопорушення; інформації, зібраної із відкритих джерел та наданої громадською організацією «Truth Hounds», ОСОБА_6 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_3 - НОМЕР_4 танкового полку НОМЕР_1 танкової дивізії Центрального ВО ЗС РФ, яка брала участь у збройній агресії у лютому-березні 2022 року та здійснювала військову агресію на території Ніжинського району, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні прокурором наявність обґрунтованої підозри (для такої стадії досудового розслідування) ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри (для такої стадії досудового розслідування) у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, в судовому засіданні доведено наявність ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки останній перебуває на території РФ, а отже, слідчий суддя доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, вказаним у клопотанні слідчого, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

До того ж, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 438 Кримінального кодексу України, за наявності зазначених у ст. 177 цього Кодексу ризиків, застосовується безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Статтею 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Питання про застосування такого запобіжного заходу буде вирішено після доставки підозрюваного до місця кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

За наведених вище обставин, є достатні підстави для задоволення клопотання та обрання запропонованого запобіжного заходу.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сосьва Сєровського району Свердловської області РФ, громадянина Російської Федерації, заступника командира зенітно-ракетного взводу - командира відділення зенітно-ракетної батареї ІНФОРМАЦІЯ_3, старшого сержанта, особистий номер « НОМЕР_6 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останнього і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий cуддя ОСОБА_1