ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/5435/25 (1-кс/646/1967/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1047/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваної - ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0002068 від 24.06.2022 за ч. 4 ст. ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою визнано незаконним затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відбулося 06 серпня 2025 року на підставі протоколу затримання. ОСОБА_8 звільнена з-під варти в залі суду.

Поряд з цим, застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» на строк 60 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 04 жовтня 2025 року, взявши її під варту в залі суду.

Також цією ухвалою визначено заставу, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, у розмірі 500000 грн.

На зазначену ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та відмовити у задоволенні скарги захисника щодо визнання незаконним затримання ОСОБА_8 , яке відбулося 06 серпня 2025 року на підставі протоколу затримання особи. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилався на фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначав, що визначений розмір застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 . Вказував, що на момент розгляду клопотання слідчим суддею суду першої інстанції існували ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що у разі сплати застави, підозрювана залишить територію України. Крім цього також посилався на незаконність та необґрунтованість судового рішення в частині визнання незаконним затримання ОСОБА_8 , яке відбулося 06.08.2025 року на підставі протоколу затримання, а саме посилався на відповідність дій органу досудового розслідування вимогам ст.ст. 276-279 КПК України. Посилався також на обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також пояснення підозрюваної ОСОБА_8 та її захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002068 від 24.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України.

06 серпня 2025 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 серпня 2025 року ОСОБА_8 повідомили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

07 серпня 2025 року слідчий звернувся до слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова з клопотанням, про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтованість оголошеної підозри, тяжкість кримінального правопорушення, та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобіганню ризикам, у зв`язку з чим просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , слідчий суддя суду першої інстанції встановив існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Поряд з цим слідчий суддя прийняв до уваги відсутність вагомих стримуючих факторів запобігання ризиків, зазначених стороною обвинувачення, адже лише факт наявності сім`ї та неповнолітньої доньки у підозрюваної під загрозою суворого покарання нівелює їх. Посилання сторони захисту на те, що підозрювана раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації, слідчий суддя суду першої інстанції не взяв до уваги, оскільки ці обставини існували на час подій, які їй інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваної при вчиненні протиправних діянь. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Разом з цим, слідчий суддя суд першої інстанції вважав, що разом із застосуванням такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, санкція якого передбачає покарання не лише виключно у виді позбавлення волі. При цьому, враховуючи встановлені ризики та їх інтенсивність, обставини інкримінованих ОСОБА_8 дій, слідчий суддя суду першої інстанції вважав, що застава у визначених п.1 ч.5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання останньою покладених на неї обов`язків, та має бути визначена у розмірі, який перевищує передбачений згаданою нормою граничний розмір, втім, який не порушуватиме принцип пропорційності. У цьому контексті слідчий суддя врахував відомості про матеріальний стан підозрюваної, зокрема: наявність у власності об`єктів нерухомості, транспортних засобів, готівкових коштів та коштів, розміщених на банківських рахунках, розмір яких значно перевищує середньостатистичні доходи пересічних громадян України, зважаючи на обставини інкримінованого злочину, слідчий суддя вважав, за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу у розмірі 500000 грн., яка не буде для неї завідомо непомірною. Вважав, що саме у такому розмірі застава цілком здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрювану від реалізації наявних ризиків.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції в частині визначення розміру застави.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: відомості про особу підозрюваної, яка раніше не судима, вдова, директор ПП «ЛІГА», депутат Куп`янської міської ради Харківської області. Враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою, є ймовірність того, що вона може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на теперішній час органом досудового розслідування допитано значну кількість свідків, а ОСОБА_8 обізнана з фактом надання показань відповідними особами. Належить врахувати, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленій їй підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри підтверджується відомостям, які містяться у протоколах допиту свідків; копіях документації ПП «ЛІГА» з перереєтруванням діяльності відповідно до законодавства рф та окупаційної адміністрації; протоколі затримання ОСОБА_8 ; повідомленні про підозру ОСОБА_8 ; документах, що підтверджують коллабораційну діяльність ОСОБА_8 .

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваною кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, погоджується і апеляційний суд.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу підозрюваної, та наявні докази, про причетність її до вчинення злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їй дій може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, який інкримінується підозрюваній, а саме провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора та підозрюваної, дослідження решти матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Також колегія суддів вважає слушними висновки суду про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя суду першої інстанції, визначаючи розмір застави взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні такого кримінального правопорушення, його обставини, тяжкість кримінального правопорушення, в якому її підозрюють, та суворість покарання за такі дії, наявні з матеріалів клопотання відомості про особу підозрюваної, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно зі ст. 178 КПК України.

Проте, належить врахувати, що визначаючи розмір застави стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя суду першої інстанції ані в мотивувальній, ані в резолютивній часинах оскаржуваної ухвали не зазначив саме визначений розмір застави у визначених ч.5 ст. 194 КПК України межах розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а послався лише на конкретну грошову суму.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб є пропорційним, виходячи з ризиків, які доведені прокурором та встановлені нормами п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, тобто буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 як підозрюваною, покладених на неї обов`язків, таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням розміру застави не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості розглянути вимоги апеляційної скарги прокурора щодо скасування ухвали слідчого судді в частині визнання незаконним затримання ОСОБА_8 .

Проте, надаючи оцінку апеляційним доводам прокурора колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

З протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_8 була затримана 06.08.2025 року (арк.207-211 т.1).

Саме цієї ж дати 06.08.2025 року ОСОБА_8 , була повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України (арк. 222-226 т.1).

Належить врахувати, що протокол затримання складений у присутності захисника, що свідчить про забезпечення підозрюваній права на захист. Під час затримання ОСОБА_8 роз`яснювались підстави затримання, роз`яснено у вчиненні якого злочину вона підозрюється, її права і обов`язки, про що є відповідне посилання у цьому протоколі.

З відомостей цього протоколу також вбачається, що ОСОБА_8 була незгодна безпосередньо з її затриманням, а також з тим, що у неї вилучили її мобільний телефон, а інших зауважень, заяв чи скарг від неї не надходило.

Належить врахувати, що захисник у цьому протоколі не вказував на будь-які порушення з боку працівників поліції під час затримання ОСОБА_8 .

Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції встановлено, що 06.08.2025 року об 10:10 год. ОСОБА_8 була затримана за місцем її фактичного проживання у м. Києві, про що було повідомлено її близького родича, а саме її доньку ОСОБА_11 , та доставлено до місця розташування СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до відомостей повідомлення про підозру вбачається що ОСОБА_8 повідомили про підозру 06.08.2025 року об 18:30 год., тобто через 8 годин 20 хвилин після її затримання, що узгоджується з положеннями ч.2 ст. 278 КПК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор повідомив, що такий проміжок часу між затриманням та оголошенням про підозру обумовлений лише тим. що підозрювана ОСОБА_8 була затримана у м. Київ та її було доставлено до м. Харкова для оголошення їй про підозру саме за місцем проведення досудового розслідування.

Належить врахувати, що положення ст. 206 КПК України, не передбачають розгляд питання законності затримання особи, а лише передбачають встановлення незаконності утримання особи без наявності відповідного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає з боку працівників поліції порушень прав ОСОБА_8 під час складення протоколу про її затримання від 06.08.2025 року і до вручення їй повідомлення про підозру від 06.08.2025 року, а апеляційні доводи прокурора обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року в частині визначення розміру альтернативного запобіжного заходу - застави стосовно підозрюваної ОСОБА_8 скасувати.

Визначити суму застави стосовно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 200 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, що дорівнює 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн., надавши ОСОБА_8 п`ять днів з дня постановлення ухвали для внесення різниці в сумі 105600 (сто п`ять тисяч шістсот) гривень між раніше внесеною сумою застави в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень, яка підлягає внесенню на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду саме в сумі 105600 (сто п`ять тисяч шістсот) гривень до 25.08.2025 включно:

Отримувач коштів: Харківський апеляційний суд

Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ

Код банку отримувача (МФО): 820172

Рахунок отримувача: UA0085314

Код ЄДРПОУ суду: 42261368.

У разі внесення суми застави, покласти на підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися з населеного пункту, де вона проживає (адреса місця мешкання: АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні;

-не виїжджати за межі України та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити підозрюваній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не виконання покладених на неї обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

У разі невнесення застави до 25.08.2025 року включно підозрювана ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає поміщенню до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В решті ухвалу слідчого судді Основ`янського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року залишити без змін.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :