490/1783/25 26.06.2025
н/п 1-кп/490/1248/2025
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/1783/25
У Х В А Л А

26 червня 2025 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000588 від 05.04.2024 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, незаміжня, офіційно не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, застосованого ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2024, та неодноразово продовженого під час досудового розслідування. Прокурор зазначив, що підставою для продовження строку запобіжного заходу є наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце під час обрання та продовження запобіжного заходу, і які наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачена ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації. Клопотання мотивувала тим, що має намір проходити військову службу в лавах ЗСУ з метою захисту Батьківщини.

Прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав; щодо клопотання обвинуваченої про скасування запобіжного заходу зазначив, що таке клопотання було предметом розгляду прокурора, у задоволенні клопотання відмовлено.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків; зазначили про достатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави; щодо клопотання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації зазначили, що його вимоги підтримують в повному обсязі; відповідь на аналогічне клопотання подане до прокурора не отримували.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи в межах питання, яке вирішується, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та пересилання з метою збуту психотропної речовини, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та ч. 3 ст. 311 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту прекурсорів у великих та особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2024 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2024 включно без визначення розміру застави; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.11.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26.12.2024 включно без визначення розміру застави; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18.12.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 15.02.2025 включно без визначення розміру застави; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.02.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26.03.2025 включно без визначення розміру застави. Застосування до обвинуваченої такого виду запобіжного заходу та його продовження було обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалами суду від 26.03.2025, 21.05.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.05.2025, 19.07.2025 включно.

Під час продовження судом запобіжного заходу було враховано наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; наявність інших ризиків встановлено не було.

Наразі, такі ризики як переховування від суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не перестали існувати та не зменшились.

Зазначені ризики підтверджено тим, що ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих їй злочинів, будучи обізнаною про покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України; обвинувачена обізнана щодо анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, тому наявні ймовірні очікування вчинення на них впливу; крім того, характер вчинення інкримінованих правопорушень свідчать про можливість продовжити їх вчиняти.

Зазначене зумовлює високу ймовірність того, що обвинувачена вдасться до дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, які їй інкриміновано, та вчинити незаконний вплив на свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України, у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Таким чином, зазначеною статтею визначено порядок, згідно з яким особа має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування запобіжного заходу, а прокурор за результатами розгляду такого клопотання має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої, подане безпосередньо до суду, про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації задоволенню не підлягає.

Аргументи сторони захисту щодо достатності застосувати більш м`який запобіжний захід не є переконливими та такими, що спростовують наведені вище висновки суду.

Таким чином, за сукупності встановлених обставин, зокрема наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити на шістдесят днів стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки немає підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачено, зокрема, у вчинені особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 372, 616 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації - відмовити;

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 задовольнити;

продовжити строк тримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на шістдесят днів - до 24.08.2025 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченою - протягом п`яти днів з моменту вручення її копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1