Справа № 192/2964/24
Провадження № 1-в/192/12/25
Ухвала

Іменем України

04 квітня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

20.03.2019 вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. ст. 156, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 20.03.2019 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили: 19.04.2019.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2020 приведено у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2019, вважається засудженим до покарання за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі (ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 70) остаточно призначивши 6 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвала набрала законної сили 09.10.2020.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду від 20.03.2019 за діяння передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Проводити розгляд клопотання прокурор просить без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 20 березня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. ст. 156, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 21 вересня 2018 року вчинив крадіжку майна на суму 1050 грн, 28 вересня 2018 року на суму 243 грн та 29 вересня 2028 року на суму 325 грн.

25 вересня 2020 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області постановлено привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.03.2019 та вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 1 ст. 156 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 6 років 6 місяців без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1762 гривня, отже сума податкової пільги складає 881 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1762 грн (881 грн х 2).

Тобто, вартість майна, викраденого ОСОБА_4 21 вересня 2018 року, 28 вересня 2018 року та 29 вересня 2028 року, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року засуджений за діяння, караність яких законом усунена, а саме за викрадення 21 вересня 2018 року майна на суму 1050 грн, 28 вересня 2018 року на суму 243 грн та 29 вересня 2028 року на суму 325 грн, тобто суми, які не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цими вироками за вказані кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1