В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000104 від 04.09.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє за ч. 3 ст. 187 КК України за вирокомГородоцького районного суду Львівської області від 24.05.2021 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.05.2022року до позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією у власність усього майна, що є його власністю,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Добротвір, Кам`янка-Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє за ч. 4 ст. 185 КК України за ч. 3 ст. 185 КК України за вирокомГалицького районного суду м. Львова від 24.05.2022, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.07.2022 року до позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією у власність усього майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого, востаннє за ч. 4 ст. 185 КК України за вирокомГалицького районного суду м. Львова від 30.11.2023 року до позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

У точно невстановлений досудовим розслідуванням час, на початку серпня 2020 року, у ОСОБА_9 , який, у зв`язку із застосуванням до нього Городоцьким районним судом Львівської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою, утримувався в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», що за адресою: м. Львів вул. Городоцька, 20 (надалі - ДУ «ЛУВП № 19»), виник умисел на передачу до місць позбавлення волі - ДУ «ЛУВП №19» особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу.

Із метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 вступив у злочинну змову із ОСОБА_11 , котрий у зв`язку із застосуванням до нього Городоцьким районним судом Львівської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою, утримувався в державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», ОСОБА_10 , а також особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

У подальшому, вказані особи на виконання спільного злочинного умислу розподілили між собою, дії які на їх думку слід було вчинити для передачі особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу до ДУ «ЛУВП(№19)».

Зокрема, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , які перебували в умовах ізоляції від суспільства, за допомогою прихованих від адміністрації установи мобільних засобів телефонного зв`язку організували придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабicy ОСОБА_10 , та у подальшому керували діями ОСОБА_10 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, по переміщенню вказаного наркотичного засобу до ДУ «ЛУВП №19» за наступних обставин.

Так, 08.08.2020 року, близько 20 год. 14 хв., ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_9 , здійснив дзвінок особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та у ході розмови обговорив з ним попередній план переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу в кількості близько 20 г до ДУ «ЛУВП (№19)», при цьому надаючи останньому поради щодо приховування наркотичного засобу у анальному отворі тіла.

У подальшому, у ході телефонних розмов, що відбулись 08.08.2020 року, приблизно о 22 год. 56 хв. і 23 год. 01 хв., 09.08.2020 року, приблизно о 05 год. 59 хв., 06 год. 29 хв., 06 год. 33 хв., 06 год. 43 хв., 06 год. 49 хв., 14 год. 39 хв. ОСОБА_9 і ОСОБА_11 продовжили обговорення між собою попереднього плану переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу в кількості приблизно 20 г до ДУ «ЛУВП № 19», при цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 попередньо вирішили оплатити послуги особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, надавши такому грошові кошти у сумі 500 грн.

11.08.2020 року, приблизно о 13 год. 13 хв. ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_9 , здійснив дзвінок особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та у ході розмови запропонував останньому перемістити до охоронюваної зони «ЛУВП № 19» небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості приблизно 20 г та мобільні телефони.

11.08.2020 року, приблизно о 15 год. 13 хв., ОСОБА_11 зателефонував до особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою обговорити місце, де останньому ОСОБА_10 буде передано особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості приблизно 20 г, а також мобільні телефони для подальшого переміщення до ДУ «ЛУВП № 19». У ході розмови особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, повідомив ОСОБА_11 , що увечері цього дня буде перебувати у мікрорайоні «Рясне-1», що на території Шевченківського району м. Львова.

11.08.2020 року, приблизно о 19 год. 08 хв., ОСОБА_11 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_9 та повідомив останнього про те, що особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, буде отримувати особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості приблизно 20 г а також мобільні телефони, для подальшого переміщення до ДУ «ЛУВП № 19», у мікрорайоні «Рясне-1», що на території Шевченківського району м. Львова. ОСОБА_9 , в свою чергу, повідомив ОСОБА_12 , що забезпечить передання особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_10 вказаних наркотичного засобу і телефонів, та перерахує останньому грошові кошти на банківську картку.

У подальшому, 11.08.2020 року, приблизно о 19 год. 24 хв., у телефонній розмові ОСОБА_9 надав ОСОБА_11 вказівку зателефонувати до ОСОБА_10 та пояснити останньому, де саме він ( ОСОБА_10 ) має передати особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості приблизно 20 г, а також мобільні телефони для подальшого переміщення до ДУ «ЛУВП № 19».

Надалі, 11.08.2020 року у телефонних розмовах, що відбулись приблизно о 19 год. 30 хв., 19 год. 56 хв., 20 год. 19 хв. і 20 год. 22 хв., ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 , що він повинен прибути із особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом в кількості близько 20 г до супермаркету «Сільпо», у мікрорайоні «Рясне-1», що на території Шевченківського району м. Львова, та отримати від осіб, які приїдуть туди на автомобілі марки «FiatScudo», реєстраційний номер із цифрами 4199 мобільні телефони, після чого зустрітись із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, і передати йому мобільні телефони та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості близько 20 г для подальшого переміщення до ДУ «ЛУВП №19».

11.08.2020 року, приблизно о 20 год 25 хв. ОСОБА_10 , на виконання попередньої домовленості із ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи при собі поміщений в поліетиленову упаковку, яка в свою чергу обмотана фольгою та плівкою-скотчем, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості приблизно 20 г, який він попередньою придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці з метою передачі його до ДУ «ЛУВП № 19», прибув до супермаркету «Сільпо», за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 358A, де отримав мобільні телефони від ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які про дії ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, щодо передачі особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу до ДУ «ЛУВП №19», ознайомлені не були.

Прослідувавши разом із ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , на їх автомобілі, до вул. Ряснянської у м. Львові, де, неподалік від супермаркету «АТБ», приблизно о 20 год. 30 хв. 11.08.2020 року ОСОБА_15 зустрівся із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та на виконання попередньої домовленості передав останньому, для подальшого переміщення до ДУ «ЛУВП №19», поміщений в поліетиленову упаковку, яка в свою чергу обмотана фольгою та плівкою-скотчем, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс в кількості приблизно 20 г та мобільні телефони.

У подальшому, при проведенні невідкладного обшуку приміщення кімнати чергової зміни ДУ «ЛУВП №19», у внутрішній кишені рюкзака особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, виявлено циліндричний згорток обмотаний скотчем, під яким знаходилась упаковка із фольги. При знятті скотчу та фольги із вказаного згортку, у ньому виявлено ще один циліндричний згорток у поліетиленовій упаковці, у якому знаходилась речовина зеленого кольору у спресованому вигляді із специфічним запахом, а також паперовий згорток із аналогічною речовиною.

Встановлено, що подріблена речовина зеленого кольору рослинного походження, вилучена із рюкзака особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, містить тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 22,99 грам.

Окрім цього, ОСОБА_9 , у зв`язку із застосуванням до нього Городоцьким районним судом Львівської області запобіжного заходу у виді тримання під вартою, утримувався в Державній установі «ЛУВП №19» у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 16.10.2020 року, придбав наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено, який зберігав без мети збуту за місцем свого перебування у камері №151 ДУ «ЛУВП №19», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20.

У ході досудового розслідування кримінального провадження №0000104 від 04.10.2019, 16.10.2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.10.2020 року, проведено обшук камери №151 ДУ «ЛУВП №19», де утримувався ОСОБА_9 , в ході якого виявлено та вилучено паперовий згорток білого кольору в запаяному прозорому безбарвному полімерному згортку з написом «Глобус», в якому містилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Встановлено, що кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходилась в паперовому згортку білого кольору в запаяному прозорому безбарвному полімерному згортку з написом «Глобус» містить метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону становить 0,0253 г.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, а також передачу особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 307 КК України, а також незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_11 вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, а також передачу особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 307 КК України

ОСОБА_10 вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, а також передачу особливо небезпечних наркотичних засобів у місця позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 307 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Вказав, що знайомий з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з 2018 року. У зв`язку із давністю подій не може із точністю вказати дати та години телефонних розмов із ОСОБА_11 , однак не заперечив, що такі розмови відбувалися та, що голос на прослуханих у ході судового розгляду звукозаписах належить йому. У той же час вказав, що обговорював з ОСОБА_11 передачу мобільних телефонів та дріжджів. Вказав, що познайомив ОСОБА_11 та ОСОБА_10 та попросив останнього передати мобільні телефони. Про ОСОБА_16 який передавав ОСОБА_10 телефони йому нічого не відомо. Зазначає, про те, що у нього не вилучали жодних наркотичних засобів. Вказав, що не має відношення до місця знайдення наркотичних засобів, оскільки в камері існує розподіл місць між ув`язненими та крім нього у камері перебувало ще дві особи. Кому належить вказаний наркотичний засіб він не знає, оскільки у камері разом із ним утримувалась і інші особи. Також вказав, що прізвисько « ОСОБА_17 » його не стосується.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Вказав, що знайомий з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з 2018 року, а з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження з 2011 року.На його прохання особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженнянеодноразово приносив йому в ДУ «ЛУВП №19» телефони, гроші та дріжджі, за символічну подяку. У серпні 2020 року особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженняпередавав йому мобільні телефони, гроші та дріжджі. Зв`язок з останнім підтримував за допомогою мобільного телефону. 08серпня 2020 року спілкувався з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадженняз-приводупередачімобільних телефонів та 20-ти грамів дріжджів, з яких б було достатньо виготовити 1 літру самогонки. В серпні 2020 року між ними знову обговорювалось передача частини телефонів, кількості яких не пригадує. Щодо пояснень значень своїх слів при розмовах зазначив, що «груз», означає «запечатаний кульочок» або «дріжджі в запечатаному кульочку» чи «мобільні аксесуари запечатані в кульочку», а слово «трубка» означає «мобільний телефон». Вказав, що не пригадує чи ОСОБА_9 координував передачу дріжджів та мобільних телефонів, «грузу» та «трубок». Зазначив, що домовлявся з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, про передачу «двацятки», що могло означати передачу дріжджів або 20 доларів, точно не пригадує, оскільки особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження передавав йому і дріжджі, і 20 доларів, та останній раз передав згадане ще 09 серпня 2020 року, а про канабіс який виявлений при обшуку у особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження 13 серпня 2020 року йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Вказав, що знайомий з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з 2018 року. У серпні 2020 року, на прохання ОСОБА_11 , який утримувався у слідчому ізоляторі, їздив у мікрорайон "Рясне", де зустрічався із ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , які були на автомобілі та отримав від них пакет із мобільними телефонами, окрім яких мав з собою належні йому 2-3 мобільні телефони.В подальшому ОСОБА_11 надав номер особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з яким в подальшому зустрівся в районі «Рясного» та передав йому 5 телефонів, 20 доларів та дріжджі для передачі ОСОБА_11 в ДУ «ЛУВП №19», так як такі спецчастина ДУ «ЛУВП №19» не приймає, та віддячив особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження,за послугу, надавши йому 500 грн. Зазначив, що дріжджі передавав в звичайному магазинному упакуванні, нічим їх не обмотував. Вказав, що наркотичні засоби не купував, такі йому ніхто не передавав та жодних наркотичних ОСОБА_19 до ДУ «ЛУВП №19» не передавав.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх вина у вчиненні таких повністю підтверджується наступними дослідженими під час судового провадження доказами.

Так, під час судового розгляду були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_20 .

Зокрема, свідок ОСОБА_14 показала, що з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не знайома. Зазначила, що у серпні 2020 року передавала телефон/телефони в целофановому пакеті, точну кількістьне пригадує, а передала такі невідомій особі, для передачі своєму синові в ДУ «ЛУВП №19». При передачі телефонів був присутній її чоловік - ОСОБА_20 та передала такі в районі «Рясного», куди дістались за допомогою власного автомобіля марки «FiatScudo».Окрім телефонів для сина, більше нічого нікому не передавала.

Свідок ОСОБА_20 показав, що на даний час детально не пригадує подій 11.08.2020 року. Пам`ятає, що дійсно возив у мікрорайон "Рясне" мобільні телефони, які у подальшому мали бути передані до ДУ «ЛУВП № 19». Телефони передав незнайомому йому чоловікові, якого після передачі телефонів підвіз на зустріч до іншого чоловіка, який і мав передавати ці телефони. Бачив як ці чоловіки спілкувалися. Наркотичних засобів при собі не мав і нікому не передавав. Після пред`явлення йому відеозапису до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2020, де він вказує на фотокартку ОСОБА_10 як фотокартку особи, яку зустрів, передав йому мобільні телефони та відвіз на зустріч з іншою особою, ствердив, що у жовтні 2020 року дійсно чітко пам`ятав події, що відбувалися і осіб, які у цих подіях приймали участь, а тому тоді впізнав цю особу, про що повідомив під протокол та у подальшому вказаний протокол підписав.

Крім того вина обвинувачених у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засідання, а саме.

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 1302т/42-13/01-20 від 28.07.2020 з додатками оптичними дисками DVD-R № 1023т від 13.05.2020 та № 1160т від 08.07.2020, а саме з використовуваного ОСОБА_11 мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , з якого вбачається вбачається, що ОСОБА_11 та особа, матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження, впродовж червня-липня 2020 року систематично обговорювали між собою передачу у незаконний спосіб до ДУ «ЛУВП № 19», де утримується ОСОБА_11 , заборонених до вільного обігу серед ув`язнених мобільних телефонів, а також готівкових грошових коштів.

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 1300т/42-13/01-20 від 28.07.2020 з додатком оптичним диском DVD-R № 1025т від 13.05.2020, а саме з використовуваного особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_11 та особа, матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження, впродовж червня-липня 2020 року систематично обговорювали між собою передачі у незаконний спосіб до ДУ «ЛУВП № 19», де утримується ОСОБА_11 предметів завуальовано називаючи

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 1658т/42-13/01-20 від 23.09.2020 з додатком оптичним диском DVD-R № 1191т від 03.08.2020, а саме з використовуваного ОСОБА_11 мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, обговорюють передачу, кількість, місце зустрічі для отримання предмету. Також, з протоколу вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обговорюють план доставлення «двадцятки» до слідчого ізолятора, зміну кількості передачі, а також обумовлюють оплату за оперативність проведення відповідних дій.

Протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 1585т/42-13/01-20 від 01.09.2020 з додатком оптичним диском DVD-R № 1147т від 01.09.2020, а саме з використовуваного особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обговорюють, факт зустрічі ОСОБА_10 , котрий, за вказівкою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , мав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб (станом на 2020 рік) - канабіс, із свідком ОСОБА_20 , від якого отримано мобільні телефони, а у подальшому із особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, які ОСОБА_10 передав мобільні телефони та наркотичний засіб, для подальшої передачі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які утримуються у ДУ «ЛУВП № 19».При цьому, з метою конспірації, наркотичний засіб ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у розмовах називався завуальовано.

Розсекреченими документами, на підставі яких проводились негласні слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні, а саме дорученням в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України № 12-08/971 від 12.05.2020, дорученням в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України № 12-08/1431 від 02.07.2020, дорученням в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України № 12-08/1635 від 24.07.2020, ухвалами Львівського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 02431 від 08.05.2020, № 02430 від 08.05.2020, № 03421 від 26.06.2020, № 03887 від 24.07.2020, які підтверджують допустимість доказів здобутих внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Постановою про призначення криміналістичної експертизи відео- звукозапису від 02.11.2020 року, та висновком експерта № 6941/6942 від 18.01.2021 року, згідно якого на фонограмах, що знаходяться на оптичному диску "№ 1191m" зафіксоване усне мовлення ОСОБА_11 . Висловлювання ОСОБА_11 в текстовому змісті досліджуваних висловлювань в основному відповідають викладеним у копії протоколу № 1658т/42-13/01-20 від 23.09.2020.

Висновком експерта № 6939/6940 від 18.01.2021 року, згідно якого на фонограмах, що знаходяться на оптичному диску "№ 1191m" зафіксоване усне мовлення ОСОБА_9 . Висловлювання ОСОБА_9 в текстовому змісті досліджуваних висловлювань в основному відповідають викладеним у копії протоколу № 1658т/42-13/01-20 від 23.09.2020.

Висновком експерта № 6937/6938 від 18.01.2021 року, згідно якого на фонограмах, що знаходяться на оптичному диску "№ 1191m" зафіксоване усне мовлення ОСОБА_10 . Висловлювання ОСОБА_10 в текстовому змісті досліджуваних висловлювань в основному відповідають викладеним у копії протоколу № 1658т/42-13/01-20 від 23.09.2020.

Висновком експерта № 6935/6936 від 18.01.2021 року, згідно якого на фонограмах, що знаходяться на оптичному диску "№ 1191m" зафіксоване усне мовлення особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Висловлювання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в текстовому змісті досліджуваних висловлювань в основному відповідають викладеним у копії протоколу № 1658т/42-13/01-20 від 23.09.2020.

Протоколом від 16.10.2020 року пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_20 та відеозаписом до вказаного протоколу, згідно яких свідок вказав на фотокартку ОСОБА_10 , як на фотокартку особи, яку зустрів в мікрорайоні "Рясне" м. Львова 11.08.2020 та передав йому кульок із тринадцятьма мобільними телефонами для їх подальшої передачі в ДУ «ЛУВП № 19».

Протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 11.11.2020 року у ПрАТ "Київстар" та від 03.12.2020 року у ПрАТ "ВФ Україна", згідно яких у операторів мобільного зв`язку на підставі ухвал слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03.11.2020 року отримано інформацію на цифрових носіях (дисках) про телефонні з`єднання з прив`язкою до місцевості мобільних терміналів, які використовували зокрема ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Протоколом огляду від 26.01.2021 року, згідно якого, на виконання доручення слідчого оперативним працівником проведено огляд інформації про телефонні з`єднання мобільних терміналів, які використовували зокрема ОСОБА_20 , ОСОБА_10 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. При цьому виявлено, що впродовж 11.08.2020 ОСОБА_10 18 (вісімнадцять) разів контактував із ОСОБА_9 , 10 (десять) разів із ОСОБА_11 , а також мобільний телефон ОСОБА_10 з 20.19 год. по 20.36 год. 11.08.2020 перебував у мікрорайоні "Рясне", де у той час фіксувався мобільний телефон особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження.

Протоколом обшуку від 13.08.2020 року та відеозаписом до протоколу, згідно якого, при проведенні невідкладного обшуку приміщення кімнати чергової зміни ДУ «ЛУВП № 19», що знаходиться в охоронюваній зоні ДУ «ЛУВП № 19», у внутрішній кишені рюкзака особи, матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження, виявлено циліндричний згорток обмотаний скотчем, під яким знаходилась упаковка із фольги. При знятті скотчу та фольги із вказаного згортку, у ньому виявлено ще один циліндричний згорток у поліетиленовій упаковці, у якому знаходилась речовина зеленого кольору у спресованому вигляді із специфічним запахом, а також паперовий згорток із аналогічною речовиною.

Висновком експерта № 13/1632 від 13.08.2020 року, згідно якого подріблені речовини зеленого кольору рослинного походження (вилучені із рюкзака особи, матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження) містять тетрагідроканабінол і є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (станом на 2020 рік). Загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 22,99 грам.

Протоколом огляду від 19.10.2020 року, згідно якого оглянуті, надані особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, мобільні телефони та додані до них аксесуари.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 05.11.2020 року, згідно якого, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 04.11.2020 року, у ДУ «ЛУВП № 19» отримано два мобільні телефони та аксесуари до них, вилучені 13.08.2020 в особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а також рапорт оперативного співробітника з приводу такого вилучення.

Протоколом обшуку від 16.10.2020 року та відеозаписом вказаної слідчої дії, згідно якого, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 13.10.2020, проведено обшук камери № 151 ДУ «ЛУВП № 19», де утримувався ОСОБА_9 . Зокрема, у ході вказаного обшуку, у пластмасовому тубусі виявлено та вилучено паперовий згорток білого кольору в запаяному прозорому безбарвному полімерному згортку з написом «Глобус», в якому містилась кристалоподібна речовина білого кольору.

Висновком експерта № 13/1992 від 12.11.2020 року, згідно якого, кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходилась в паперовому згортку білого кольору в запаяному прозорому безбарвному полімерному згортку містить метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону становить 0,0253 г.

Рапортом співробітника Львівського управління ДВБ НП України від 09.10.2020, наданим на виконання доручення слідчого № 12-03/2-24729вих20 від 01.10.2020, а також листом ДУ «ЛУВП № 19» № 10/417 від 26.01.2021, наданим на виконання доручення слідчого № 12-03/02-1435вих.21 від 25.01.2021, згідно яких ОСОБА_9 у злочинному середовищі користується прізвиськом « ОСОБА_17 ».

Як передбачено положеннями ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Адвокат ОСОБА_21 , заперечуючи вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України зазначає про недопустимість доказів, наданих у судовому засіданні стороною обвинувачення та просить визнати такі недопустимими з огляду на те, що такі отримані з порушенням встановленої процедури.

Перш ніж надати оцінку доводам сторони захисту про недопустимість доказів, суд вважає за необхідне зазначити про підхід, за яким він здійснює оцінку доказів з точки зору допустимості.

Так, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом (ч.3 ст.62 Конституції України). Обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (абз.5 п.3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК (ч.1 ст.86 КПК).

Водночас КПК не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам).

Разом з тим, передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь - які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч.1 ст.87 КПК).

Безспірним є те, що правові норми завжди мають мету, для досягнення якої власне і створюються. Норми права мають застосовуватися, у тому числі і тлумачитися, із врахуванням такої мети, тобто із врахуванням того результату, який за задумом законодавця повинен досягатися внаслідок реалізації такої норми.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

У контексті такого елементу допустимості доказів, як належний процесуальний порядок отримання доказів, суд додатково звертає увагу, що метою встановлення та дотримання такого порядку є насамперед: 1) унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини під час збирання (отримання) доказів та 2) забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів, визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: 1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи 2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Вказане узгоджується з правовою позицію, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 756/10060/17, згідно з якою невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

Саме виходячи з наведеного підходу, cуд оцінює доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення.

Так, сторона захисту зазначає про те, що під час проведення обшуку, 16 жовтня 2020 року в камері №151 ДУ «ЛУВП №19», в якій утримувались ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , було допущено ряд порушень, зокрема вказана слідча дія зафіксована не в повному обсязі, а відеозапис не фіксує моменту безпосереднього виявлення паперових згортків, а також місця їх виявлення та вилучення оперативним працівником.

В обґрунтування заявленого клопотання вказує, що обшук проводився трьома особами (слідчим та двома оперативниками) одночасно в різних місцях камери, відеокамера не фіксували дії усіх трьох осіб, що не дає можливості констатувати про дотримання порядку проведення обшуку. З 19:50 хв. до 21:17 хв. відеокамера чітко направлена на слідчого і його дії. З 26:44 хв. відеокамера знову фіксує дії лише слідчого, а в цей час один з оперативних працівників знаходиться поза зоною відеозйомки, а о 27:30 хв. знаходить два паперові згортки, один з написом «Глобус», інший без напису.

До підстав, які стосуються істотного порушення прав та свобод людини під час проведення обшуку, законодавець відносить: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов (пункт 1 частини 2 статті 87 КПК); недопущення адвоката під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи (пункт 3 частини 3 статті 87 КПК); постановлення ухвали слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання (пункт 4 частини 3 статті 87 КПК).

Відповідно до статті 30 Конституції Україникожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно із статтею 13 КПК не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вказаних гарантій недоторканності житла чи іншого володіння у даному кримінальному провадженні було дотримано.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 КПК України, дії та обставини проведення обшуку, не зафіксовані у записі, не можуть бути внесені до протоколу обшуку та використані як доказ у кримінальному провадженні.

Разом з тим, суд констатує, що обшук 16 жовтня 2020 року в камері №151 ДУ «ЛУВП №19» був проведений на підставі відповідної ухвали слідчого судді, проводився в присутності обвинуваченого ОСОБА_9 та понятих, а також фіксувався технічними засобами, відеозапис з яких долучено до матеріалів кримінального провадження та безпосереньо досліджено під час судового розгляду, а виявлені та вилучені предмети упаковані, опечатані та визнані речовими доказами в установленому законом порядку.

Окрім того, вказана слідча дія проводилась у камері, яка не поділяється на будь-які частини, за ходом проведення обшуку, окрім його фіксації за допомогою відеозапису, спостерігали як поняті, так і інші особи, у тому числі обвинувачений ОСОБА_9 , котрий жодного разу не ствердив про незаконність дій осіб, які проводили обшук, в частині виявлення тубусу, а у подальшому паперових згортків у ньому.

Суд не бере до уваги посиланнясторони захисту на постанову колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.07.2024 у справі № 361/4616/21, адже у вказаній постанові йдеться про комплекс порушень закону, які стали причиною визнання протоколу обшуку недопустимим доказом, зокрема на наявності двох різних примірників протоколу обшуку у прокурора та обвинуваченого, неспівпадіння переліку речей, що вилучались на відеозаписі та письмовому варіанті протоколу, тощо. Враховуючи викладене, вказана постанова Верховного Суду стосується обставин, які не є релевантними обставинам даного кримінального провадження.

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, Суд вважає необґрунтованими доводи захисника про визнання відомостей, що містяться у протоколі обшуку від 16.10.2020 та похідних від нього документах недопустимими доказами.

Крім того, відповідно до характеризуючих даних, наданих листом ДУ «ЛУВП №19» №10/417 від 26.01.2021 на ув`язненого ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такий в злочинному середовищі користується прізвиськом « ОСОБА_17 », що також підтверджується рапортом співробітника Львівського управління ДВБ НП України від 09.10.2020 р.

Згідно висновку експерта №13/1992 від 12.11.2020 р., в паперовому згортку з написом «Глобус», в кристалоподібній речовині білого кольору виявлено метадон, який віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (маса 0,0253 г.), а належність вказаного паперового згортку саме ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Діючий КПК України відносить до завдань кримінального провадження необхідність застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури (ст. 2 КПК). Проте, правову концепцію «належна правова процедура» не слід ототожнювати з формальною законністю.

Відповідна правова концепція («належна правова процедура») загалом являє собою юридичну вимогу, згідно з якою держава повинна поважати (гарантувати та захищати) всі юридичні права, які належать особі.

У наукових джерелах належна правова процедура розглядається як застосування права органами правосуддя (судами) відповідно до встановлених і санкціонованих державою юридичних принципів і процедур для гарантування і захисту конституційних та індивідуальних прав людини і громадянина.

Отже, суд звертає увагу, що концепція належної правової процедури має нерозривний зв`язок з існуючою системою прав людини і громадянина, які держава покликана поважати, щоб не допустити свавілля.

Для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

Відповідно, якщо припустити, що у випадку, коли мало місце процедурне порушення законодавства, яке не спричинило будь-яких порушень прав людини, посилання на необхідність застосування концепції «належної правової процедури» є безпідставним.

Стороною захисту не наведено жодних доводів, які б давали підстави для висновків, що стверджувані стороною захисту порушення вплинули на забезпечення прав та основоположних свобод ОСОБА_9 під час кримінального провадження або ж поставило під сумнів достовірність зібраних доказів.

Даних про те, що наявні істотні порушення прав і свобод ОСОБА_9 , судом не встановлено.

На підставі викладеного та системного тлумачення зазначених норм права, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, суд приходить до висновку про відсутність істотних порушення прав та свобод ОСОБА_9 , а відтак і відсутність підстав вважати недопустимими докази, на які посилається сторона захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказвизнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Критерії визнання доказів недопустимими обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (ч. 4 ст. 87, ч. 2 ст. 89 КПК України) - у випадках, коли такі докази отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (ч. 1 ст. 89 КПК України) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати, яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення в тій мірі, що обумовлює недопустимість доказу, та за відповідності ситуації переліку критеріїв, наведених в ч. 2 ст. 87 КПК України, послатись на конкретний пункт цієї норми.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини та використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 ст. 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.

У разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства.

Крім того, при вирішенні питання щодо допустимості фактичних даних, отриманих з порушенням процесуального закону, суд в кожному конкретному випадку має встановити: чи спричинило це порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії; чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушеннями КПК України, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Суд проаналізував всі досліджені у справі докази та надавши оцінку кожному з них в їх сукупності та взаємозв`язку, дотримуючись вимог статей 86, 87, 94 КПК України та дійшов висновку про те, що сторона захисту, порушуючи питання щодо недопустимості доказів з підстав порушення вимог КПК України, не навела даних щодо істотного порушення прав обвинуваченого та впливу порушень КПК України на достовірність отриманих доказів.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено та обвинувачений є винним у вчиненні цього правопорушення.

Це питання було вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії події.

Стосовно клопотання сторони захисту про визнання недопустимими доказами відомостей, що містяться у протоколах проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій слід вказати, що згідно положень ч. 1 ст. 253 КПК України, особи, конституційні права яких були тимчасово обмежені під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також підозрюваний, його захисник мають бути письмово повідомлені прокурором або за його дорученням слідчим про таке обмеження.

Згідно положень ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Частина 3 статті 135 Глави 11 КПК України передбачає здійснення процесуальних дій стосовно особи, яка тримається під вартою через адміністрацію місця ув`язнення.

Положеннями п. 3 розділу 4 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року № 1769/5 передбачено, що на виконання письмового доручення слідчого для здійснення кримінального провадження на території СІЗО адміністрація зобов`язана вручити або ознайомити з необхідними документами ув`язненого або засудженого.

Стороною обвинувачення до матеріалів вказаного кримінального провадження долучено лист № 12-03/02-3146вих.21 від 24.02.2021 року щодо доручення вручення обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повідомлень про проведення стосовно них негласних слідчих (розшукових) дій, які додані до вказаного листа.Одночасно, долучено до справи, повідомлення, які вручені під розписку захисникам обвинувачених.

Покликання сторони захисту на те, що обвинуваченого ОСОБА_9 не повідомлено про проведення щодо нього негласних слідчих (розшукових) дій, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 253 КПК України, оцінюється судом критично, оскільки, з урахуванням конкретних обставин вказаного кримінального провадження, факт проведення стосовно нього аудіоконтролю став йому відомий під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, що з огляду на наявність достатнього часу та можливостей для підготовки позиції захисту не дає підстав для твердження про порушення права обвинуваченого на захист.

Оскільки проведення означених негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіоконтролю реалізовано у визначений процесуальним законом спосіб, у діях органу досудового розслідування не вбачається порушення прав обвинуваченого ОСОБА_9 від самовикриття, немає підстав визнавати відомості, зафіксовані у відповідних протоколах недопустимими доказами, згідно з вимогами, передбаченими ст.ст. 86, 87 КПК України.

Відтак, враховуючи викладене, не знаходять свого підтвердження доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_25 про недопустимість відомостей, що містяться у протоколах проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій.

З врахуванням наведееного, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом, допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_9 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо тверджень захисників обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_26 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про те, що телефонні розмови, які зафіксовані в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дійне містять висловлювань, які б беззаперечно свідчили, що такі стосувались саме переміщення наркотичних засобів,відтак не можуть бути визнані допустимим доказами, суд зазначає таке.

Відповідно до протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 1302т/42-13/01-20 від 28.07.2020 р., з розмов між ОСОБА_11 та особою, матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження вбачається, що у розмовах від 09.06.2020 о 22:13:47 год. року та від 12.06.2020 року 06:42:55 год. ОСОБА_11 просить вказану особу передати йому «шість маленьких штучок», «шість вітамінок», які приховати «на зажим», «між булки».

Як продовження вказаних подій, у розмовах між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 від 14.06.2020 року о 21:27:11 год. та від 14.06.2020 року о 21:31:31 год. уже ОСОБА_11 пропонує ОСОБА_9 «пів єшки», вказуючи, що спожив цілу і йому від цілої «сильно було, а пів нормально».

Аналізуючи вказані розмови, у тому числі незаконну передачу та вплив на організм, про який зазначає ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що вказані розмови, стосуються психоактивних речовин, заборонених до обігу. У розмові від 05.07.2020 року о 00:19:22 год. ОСОБА_9 пропонує ОСОБА_11 наркотичні засоби «травку», а також «гашиш», а ОСОБА_11 погоджується отримати «гашиш». У розмові від 05.07.2020 року о 21:21:20 год. ОСОБА_9 уточнює в ОСОБА_11 про отримання наркотичного засобу «гашишу», а ОСОБА_11 підтверджує таке отримання.

З протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) № 1658т/42-13/01-20 від 23.09.2020 року, вбачається, що 08.08.2020 року о 20:14:35 год. ОСОБА_11 у розмові з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження просить передати йому "двадцятку", обговорює, чи не велика це кількість та пропонує, щоб "давай десь тобі оставим клад, ти собі будеш йти забереш просто", у подальшому домовляючись про зустріч для отримання цього предмету цією особою для передачі ОСОБА_11 у мікрорайоні "Рясне".

Наведене спростовує показання обвинувачених про домовленість з приводу передачі лише дріжджів, оскільки такі доступні у вільному продажі, їх може придбати будь хто, що виключає необхідність таємної передачі поза межами місць позбавлення волі, у тому числі шляхом так званих "кладів", а навпаки, наведене вказує, що предметом розмови був особливо небезпечний наркотичний засіб- канабіс в кількості близько 20 г, оскільки саме така кількість цього наркотичного засобу була виявлена у подальшому 13.08.2020 року, при проведенні невідкладного обшуку приміщення кімнати чергової зміни ДУ «ЛУВП № 19», що знаходиться в охоронюваній зоні ДУ «ЛУВП № 19», у внутрішній кишені рюкзака особи, матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження.

Аналогічно, із зафіксованої за 08.08.2020 року о 23:01:47 год. розмови між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вбачається, що такі обговорюють план доставлення "двадцятки" до ізолятора. При цьому, ОСОБА_11 вказує на можливість зменшення цієї кількості: "хай візьме скільки зможе. Нехай собі там вділе. На другий раз забере, якщо то....хай вріже тоді скільки що". Натомість ОСОБА_9 вказує: "Та нє, та воно всьо запечатане". Також ОСОБА_11 пропонує надати особі грошові кошти: "скажу п`ятсот рублів за срочность".

Наведене також спростовує показання обвинувачених та доводи сторони захисту про домовленість з приводу передачі лише дріжджів, оскільки такі будь якої цінності в кількості 20 г не становлять, а відтак можливість забрати їх в якості винагороди "нехай собі там вділе" піддається обгрунтованому сумніву.

Подібні висловлювання, котрі спростовують показання обвинувачених про домовленість з приводу передачі лише дріжджів містяться у розмовах: від 11.08.2020 року о 19:08:04 год. між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у якій ОСОБА_9 вказує: "там буде трубка і груз", а на запитання ОСОБА_11 про величину говорить: "тро такий нормальний, я скину тобі фотку"; від 11.08.2020 року о 19:56:58 год. між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , у якій ОСОБА_11 дає вказівку ОСОБА_10 : "Але там перед тими хлопцями той цей груз не показуй. Тільки забереш там трубки ті, що від них є і всьо", "Щоб не бачили, щоб вони там лишнього не думали собі".

У той же час, спілкування ОСОБА_11 з будь-ким щодо харчових, чи інших дріжджів під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії не зафіксовано.

Наведені, а також зафіксовані розмови від 08.08.2020 року о 22:56:34 год., 09.08.2020 року о 05:59:42 год., 09.08.2020 року о 06:29:18 год., 09.08.2020 року о 06:33:12 год., 09.08.2020 року о 06:43:35 год., 09.08.2020 року о 06:49:21 год., 09.08.2020 року о 14:39:21 год., 11.08.2020 року о 19:23:04 год.між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 ; 11.08.2020 о 13:13:14 год., 11.08.2020 рокуо 15:13:36 год. між ОСОБА_11 та особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження; 11.08.2020 року о 19:30:11 год., 11.08.2020 року о 20:19:03 год., 11.08.2020 року о 20:22:57 год.між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також інші зафіксовані розмови, доводять факт зустрічі ОСОБА_10 , котрий, за вказівкою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , мав при собі особливо небезпечний наркотичний засіб- канабіс, із свідком ОСОБА_20 та ОСОБА_14 , від яких отримано мобільні телефони, а у подальшому із особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, які ОСОБА_10 передав, а саме мобільні телефони та наркотичний засіб, для подальшої передачі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які утримуються у ДУ «ЛУВП № 19». При цьому, з метою конспірації, наркотичний засіб ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у розмовах називався завуальовано.

ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час судового розгляду не заперечували того, що у матеріалах негласних слідчих (розшукових) дій зафіксовано саме їхні розмови між собою .

Відтак, версію обвинувачених та сторони захисту, щодо обговорення ними передачі лише «харчових дріждів», а не «канабісу», суд визнає неспроможною, адже на переконання суду обвинувачені з метою конспірації називали наркотичні засоби завуальовано: «двадцятка», «груз», «бандюк» тощо.

Щодо тверджень захисників ОСОБА_11 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що розмови ОСОБА_11 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження 08.08.2020 року про «двадцятку» - «дріжджі» або «гроші», які було передано 09.08.2020 року, коли останній перебував на службі, то такі не підтверджуються належними доказами, а покази обвинуваченого ОСОБА_11 суд вважає суперечливими та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за вчинене.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_13 не впізнав обвинуваченого ОСОБА_27 , то таке спростовується показами самого обвинуваченого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні підтвердив, що зустрічався з ОСОБА_13 . Також незнання свідками про передачу наркотичних засобів підтверджується і протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме у розмові від 19:56:58 год. 11.08.2020 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , у якій ОСОБА_11 дає вказівку ОСОБА_10 : "Але там перед тими хлопцями той цей груз не показуй. Тільки забереш там трубки ті, що від них є і всьо", "Щоб не бачили, щоб вони там лишнього не думали собі", «Да-да-да. І то, що в тебе є», «І той кульок з тими грошима віддати, да?», що вказує на завуальованість розмови між обвинуваченими.

З врахуванням вищевикладеного, оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази сторони обвинувачення у їх сукупності, суд приходить до висновку що такі є належними та допустимими, а їх сукупність є достатньою для висновку про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Даючи оцінку показам обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в заперечення своєї вини, суд вважає такі суперечливими, (суперечать результатам проведених експертиз та протоколам негласних слідчих розшукових дій), такими, які не відповідають фактичним обставинам справиі спрямовані на намагання уникнути відповідальності за вчинене.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, вина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.307КК України, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доведені повністю поза розумним сумнівом.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини при яких такі вчинено. Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що такий раніше судимий, у психоневрологічному та наркологічному диспансерах на обліку не перебуває.

Пом`якшуючих обставин відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обтяжуючою обставиною відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна та ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, вчинене ОСОБА_9 , а саме незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, відтак, відповідно до ст.12 КК України, віднесене до кримінального проступку.

З обвинувального акту вбачається, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто з 16.10.2020 року, на момент постановлення вироку минуло більше чотирьох років.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст.11-1 КПК України таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

На час постановлення вироку, судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним інших злочинів, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч.2 ст.49 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, є всі законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини при яких таке вчинено. Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що такий раніше судимий, у психоневрологічному та наркологічному диспансерах на обліку не перебуває.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_11 , згідно ст.66, 67 КК України не встановлено.

Пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини при яких таке вчинено. Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що такий раніше судимий, у психоневрологічному та наркологічному диспансерах на обліку не перебуває.

Пом`якшуючих обставин відповідно до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обтяжуючою обставиною відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 пр. №51-8867км18, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК(за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК(за сукупністю вироків).

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими встатті 72 цього Кодексу.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Відтак, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 , слід частково приєднати невідбуту частину покарання, визначеного вироком Городоцького районного суду Львівської області від 24.05.2021, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.05.2022 за ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім того, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_11 , слід частково приєднати невідбуту частину покарання, визначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.07.2022 року.

Окрім цього, за правилами ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 , слід частково приєднати невідбуту частину покарання, визначеноговироком Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, у відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченихслід стягнути судові витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, що становлять відповідно: 1634,50 гривень на проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України () експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок від 12.11.2020 №13/1992); 1307,60 гривень на проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України () експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок від 11.11.2020 №13/1989); 1307,60 гривень на проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України () експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок від 13.11.2020 №13/1990); 980,70 гривень на проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України () експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок від 10.11.2020 №13/1993); 980,70 гривень на проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України () експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (висновок від 11.11.2020 №13/1991); 4086 гривень на проведення Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз () криміналістичної експертизи відео-, звукозапису (висновок від 18.01.2021 №6939/6940); 4086 гривень на проведення Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз () криміналістичної експертизи відео-, звукозапису (висновок від 18.01.2021 №6937/6938); 4086 гривень на проведення Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз () криміналістичної експертизи відео-, звукозапису (висновок від 18.01.2021 №6943/6944), 4086 гривень на проведення Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз () криміналістичної експертизи відео-, звукозапису (висновок від 18.01.2021 №6941/6942), всього на загальну суму 22555,10 грн., які слід стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Питання судових витрат, що стосуються особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження цим вироком не вирішувати.

За умовами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведені положення закону та встановлені обставини справи, накладений арешт ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22.10.2020 (справа № 463/9726/20, провадження № 1-кс/463/5451/20) на предмети, вилучені, згідно протоколу обшуку від 16.10.2020, у ДУ «ЛУВП № 19», слід скасувати, питання про скасування інших арештівне вирішувати, враховуючи виділення матеріалів кримінального провадження щодо іншої особи.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

ОСОБА_9 визнати винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (вісім) років 3 (три) місяці позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком та за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 24.05.2021 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.05.2022 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 4 (чотири) місяці з конфіскацією усього належного майна, зарахувавши в строк остаточно призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 24.05.2021 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.05.2022 року

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з часу звернення даного вироку до виконання.

ОСОБА_11 визнати винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді - 7 (сім) років 2 (два) місяціпозбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, за цим вироком та за вироком Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2022 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.07.2022 року, та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці з конфіскацією усього належного йому майна, зарахувавши в строк остаточно призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2022 року, зміненим ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.07.2022 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з часу звернення даного вироку до виконання.

ОСОБА_10 визнати винуватим за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді - 6 (шість) років 1 (один) місяць позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань,за цим вироком та за вирокомГалицького районного суду м. Львова від 30.11.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці з конфіскацією усього належного йому майна, зарахувавши в строк остаточно призначеного покарання частково відбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з часу звернення даного вироку до виконання.

Стягнути солідарно з засуджених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , солідарно в користь державного бюджету України витрати на проведення експертизи в сумі 22 555 грн. ( по 7518 грн 37 коп. з кожного)

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22.10.2020 (справа № 463/9726/20, провадження № 1-кс/463/5451/20) на предмети, вилучені, згідно протоколу обшуку від 16.10.2020, у ДУ «ЛУВП № 19», а саме: мобільний телефон марки «Хуавей» чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг» золотистого кольору, мобільний телефон марки «Моторола» коричневого кольору, дві сім карти які поміщено в спец.пакет ДБР № S2001695; згорток білого кольору із надписом «Глобус», згорток білого кольору без маркування, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2001694; таблетки в кількості 5шт упаковані в поліетилен, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2038130; мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI № НОМЕР_4 з сім-карткою абонента «Київстар» та чорнові записи на 4 аркушах, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2038100; горловина від пластикової пляшки та два ковпаки з фольги, які мали характерний для канабісу нагар, та які поміщено в спец.пакет ДБР № B1015568; три паперові згортки з речовиною зеленого кольору, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2017993; три паперові згортки з порошком білого кольору, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2017990; мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S2017991; мобільний телефон марки «Айфон» білого кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S2017992; мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S2017994; мобільний телефон марки «Віан» чорного кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S1001630; сім-картка з мобільний номером НОМЕР_5 , пластикові карти, упаковки від сім-карт з номерами: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , білий електронний пристрій з надписом 3G Turbo, usb антена Lorton чорного кольору, які поміщено в спец.пакет ДБР № В1015096; мобільний телефон марки «ErgoShield» ІМЕІ1 № НОМЕР_9 , ІМЕІ2 № НОМЕР_10 без батареї, сім-картка абонента мобільного зв`язку «Ктївстар» № НОМЕР_11 , тримач до сім-картки (2 шт.), упаковка сім-картки «Київстар» № НОМЕР_12 , зарядний пристрій до телефону марки «Айфон», навушники, які поміщено в спец.пакет ДБР № S1001629; мобільний телефон марки «Ergo» ІМЕІ № НОМЕР_13 , ІМЕІ № НОМЕР_14 , сім-картка № НОМЕР_15 , які поміщено в спец.пакет ДБР № S1001631 - скасувати.

Речові докази, а саме:

Мобільний телефон марки «Хуавей» чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг» золотистого кольору, мобільний телефон марки «Моторола» коричневого кольору, дві сім карти які поміщено в спец.пакет ДБР № S2001695;мобільний телефон марки «Самсунг», IMEI № НОМЕР_16 з сім-карткою абонента «Київстар» та чорнові записи на 4 аркушах, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2038100;мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S2017991;мобільний телефон марки «Айфон» білого кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S2017992;мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S2017994;мобільний телефон марки «Віан» чорного кольору, який поміщено в спец.пакет ДБР № S1001630;, білий електронний пристрій з надписом 3G Turbo, usb антена Lorton чорного кольору, які поміщено в спец.пакет ДБР № В1015096; мобільний телефон марки «ErgoShield» ІМЕІ1 № НОМЕР_9 , ІМЕІ2 № НОМЕР_10 без батареї, тримач до сім-картки (2 шт.), зарядний пристрій до телефону марки «Айфон», навушники, які поміщено в спец.пакет ДБР № S1001629; мобільний телефон марки «Ergo» ІМЕІ № НОМЕР_13 , ІМЕІ № НОМЕР_14 , сім-картка № НОМЕР_15 , які поміщено в спец.пакет ДБР № S1001631 - обернути в дохід держави.

Сім-картку з мобільний номером НОМЕР_5 , пластикові карти, упаковки від сім-карт з номерами: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , сім-картка абонента мобільного зв`язку «Ктївстар» № НОМЕР_11 ,упаковку сім-картки «Київстар» № НОМЕР_12 ,які поміщено в спец.пакет ДБР № S1001629; таблетки в кількості 5шт упаковані в поліетилен, які поміщено в спец.пакет ДБР № S2038130, горловину від пластикової пляшки та два ковпаки з фольги, які містять в собі екстракт канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0654 грам, вилучені у камері № 138 ДУ «ЛУВП № 19»;три паперові згортки у яких міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, яка містить в собі тетрагідроканабінол і є канабісом, загальна маса якого становить 0.26 грам, вилучені у камері № 115 ДУ «ЛУВП № 19»;три паперово-фольгові згортки, у яких міститься речовина білого кольору, яка є метадоном, загальна маса якого становить 0,0676 грам, вилучені у камері № 115 ДУ «ЛУВП № 19»;паперовий згорток у якому міститься речовина білого кольору, яка є бупренорфіном, загальна маса якого становить 0,00063 грам та паперовий згорток білого кольору, що знаходився в запаяному прозорому безбарвному полімерному згортку з написом «Глобус», у якому міститься кристалоподібна речовина білого кольору, що є метадоном, загальна маса якого становить 0,0253 грам, вилучені у камері № 115 ДУ «ЛУВП № 19» - знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1