Провадження №: 1-кс/755/3090/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін провадження: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання ОСОБА_5 , в інтересах юридичної особи, зареєстрованої за законодавством Республіки Маршалові острови JK LTD ( ДЖЕЙ КЕЙ ЛТД ), про скасування арешту з майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 травня 2022 року за №0000065, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332-1 Кримінального кодексу (далі КК) України, встановив:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_5 , діючи в інтересах юридичної особи, зареєстрованої за законодавством Республіки Маршалові острови JK LTD (ДЖЕЙ КЕЙ ЛТД),звернувся з клопотанням, в порядку ст. 174 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, про скасування арешту з майна у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 30 травня 2022 року за №0000065.

У зверненні вказується, що з 10 січня 2025 року JK LTD є одноособовим власником судна «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO НОМЕР_3), що підтверджується копіями Bill of Sale від 01 лютого 2022 року (51%) та від 10 січня 2025 року (докупівля 49%), а також сертифікатом реєстрації судна від 02 квітня 2025 року, виданим Морською адміністрацією Занзібару (Об`єднана Республіка Танзанія).

Однак, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO НОМЕР_3) як на речовий доказ.

Хоча, це майно не має реального доказового значення у провадженні, а арешт фактично використовується як непропорційний захід. Тим паче, у ситуації, коли Україна ратифікувала Конвенцію ООН з морського права 1982 року та Міжнародну конвенцію 1952 року про уніфікацію деяких правил щодо арешту морських суден.

Відповідно до ст. 42 КТМ судно може бути арештовано лише для забезпечення морської вимоги, якої прокурор не заявляв.

У клопотанні про накладення арешту прокурор не навів і не довів мету арешту, співмірність втручання у право власності та необхідність саме такого способу забезпечення (ст. 170, 173 КПК).

До самого клопотання долучено фотокопії та скріншоти документів іноземними мовами без перекладу державною та без апостилю, без зазначення джерела їх одержання, що суперечить вимогам ст. 7, 29, 68, 84-86 КПК; відповідно такі матеріали не можуть бути покладені в основу обмеження права власності.

З часу дії арешту (з 18 квітня 2025 року) жодних слідчих чи процесуальних дій із судном не проведено.

Ураховуючи наведене, заявник вказує на необґрунтованість арешту та відсутність потреби для застосування заходу забезпечення кримінального провадження в цей час.

ІІ. Позиції сторін

ОСОБА_5 клопотання підтримав, з викладених у ньому передумов.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки арешт майна відповідає вимогам ст. 170 КПК.

Вказали, що суховантаж «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO НОМЕР_3) 01.11.2024 зайшов до закритого Севастопольського морського торговельного порту на ТОТ АР Крим, де в період 01-02.11.2024 перебував та був завантажений 4 644,5 т пшениці. Це підтверджується «графіком розстановки і руху суден» порту. Судно залишило порт 17.11.2024.

Під час заходження AIS було вимкнено, що кваліфікується як грубе порушення вимог безпеки судноплавства.

За даними MarineTraffic станом на 17.04.2025 судно перебувало в гирлі Дунаю в суміжних з Румунією територіальних водах України.

Відправником вантажу є російське «ООО "МАКОВЕЯ"», яке 10.07.2024 уклало в м.Севастополі договір транспортно-експедиційного обслуговування із «ООО "МОРСКОЙ ИНЖИНИРИНГОВЫЙ ТЕХНОПОЛИС "СИ МЕЙКЕР"».

Місцем доставки визначено порт Єгипту, покупцем - іноземну компанію ALTHEL ALFEDEE TRADING CO. L.L.C. Походження зерна, за наявними карантинними сертифікатами, - тимчасово окуповані після 24.02.2022 території Запорізької та Херсонської областей; вантаж був доставлений до Севастополя та завантажений на «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Орган досудового розслідування встановив, що капітаном судна є громадянин Індії ОСОБА_7.

Правову оцінку обвинувачення обґрунтовували положеннями Конституції України (ст. 5, 19, 68, 72, 73), Закону № 1207-VII про правовий режим ТОТ АР Крим, резолюцією ГА ООН A/RES/68/262, ст. 94 Конвенції ООН з морського права, а також актами Уряду України щодо закриття кримських портів (розпорядження КМУ № 578-р, наказ Мінінфраструктури № 255, нота МЗС від 04.08.2014, постанова КМУ № 367).

У цій канві подій захід «ІНФОРМАЦІЯ_2» до закритого порту, перевезення зерна з окупованих територій і відключення AIS свідчать про використання судна як знаряддя злочину, а речі та документи на борту містять відомості доказового значення.

Відтак, на думку сторони обвинувачення, наявні підстави для арешту судна за ст. 170 КПК України.

ІІІ. Стислий виклад обставин справи

Ухвалою від 18 квітня 2025 року накладено арешт на майно вказане у п. І ухвали.

З наведеного судового рішення слідує, що слідчим управлінням (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації та фактичне місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 14 А), за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000065, відомості про яке 30.05.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно матеріалів 2 відділу УЗНД ІНФОРМАЦІЯ_3, суховантаж «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), 01.11.2024 року здійснив захід до закритого Севастопольського морського торговельного порту, що знаходиться на тимчасово окупованій території Автономній Республіці Крим.

Згідно з «графіком розстановки і руху суден в морському порту Севастополь» у період з 01.11.2024 року по 02.11.2024 року, отримано підтверджуючі дані, які свідчать про перебування суховантажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3) у порту м. Севастополя, де воно було завантажене 4644,5 т пшениці.

Відправником вантажу є російська фірма «ООО «МАКОВЕЯ» (ІПН (рф) , адреса юридичної особи: Краснодарський край, м. Краснодар, вул. 1 травня, буд. 271, кв. 29).

З метою забезпечення виконання умов договору «ООО «МАКОВЕЯ» у м. Севастополь 10.07.2024 року уклало договір транспортно-експедиційного обслуговування зернових вантажів у порту з «ООО «МОРСКОЙ ИНЖИНИРИНГОВЫЙ ТЕХНОПОЛИС «СИ МЕЙКЕР» (ІПН (рф) , адреса юридичної особи: АР Крим, м. Севастополь, вул. Приморська, буд. 2, каб. 410).

Місцем доставки вантажу зазначено Єгипетський порт в Середземному морі. Покупцем товару зазначений іноземний суб`єкт господарювання: ALTHEL ALFEDEE TRADING CO. L.L.C. (реєстраційний номер 2011739, юридична адреса: ОАЕ, офіс № 43-44, Муніципалітет Дубаю, Бур Дубай, Аль Фахіді).

Судно покинуло порт м. Севастополя 17.11.2024 року.

Крім цього, встановлено, що суховантаж «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), належить компанії «FAB PETROL DOO» (ІМО: 6281827), яка зареєстрована в Чорногорії за адресою: АДРЕСА_1.

Під час перебування судна на ТОТ АР Крим капітаном судна був громадянин Індії, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 терміном дії до 28.01.2034 року, паспорт моряка НОМЕР_2 терміном дії до 20.02.2028 року.

Вантаж походить з окупованих РФ після 24.02.2022 року територій Запорізької та Херсонської областей, про що свідчать наявні карантинні сертифікати. Згідно яких увесь вантаж був доставлений до окупованого м. Севастополя та згодом завантажений на судно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Створення та діяльність органів іноземної держави на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим (далі - ТОТ АР Крим) призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України та порушення її суверенітету.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації є: сухопутна територія та повітряний простір Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

У зв`язку з цим, зазначений закон встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Генеральна Асамблея Організації Об`єднаних Націй, країною членом якої зокрема є Російська Федерація та Україна, переважною більшістю голосів проголосувала за прийняття Резолюції від 27.03.2014 року №A/RES/68/262, якою визначила, що референдум, проведений на території Автономної Республіки Крим 16.03.2014 року, не був санкціонований Україною, підтвердила свою прихильність суверенітету, політичній незалежності, єдності і територіальній цілісності України в її міжнародно-визнаних кордонах; закликали всі держави відмовитися і утримуватися від дій, спрямованих на часткове або повне порушення національної єдності і територіальної цілісності України, в тому числі будь-яких спроб змінити кордони України за допомогою загрози силою або її застосування, або інших незаконних засобів; підкреслила, що референдум, проведений в АР Крим та м. Севастополі, 16.03.2014 року, не маючи законної сили, не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Відповідно до п.п. 3-5 ст. 94 Конвенції ООН з морського права 1982 року, кожна держава стосовно суден, що ходять під її прапором, вживає необхідних заходів для забезпечення безпеки в морі.

У зв`язку з неможливістю здійснення у морських портах, розташованих на ТОТ АР Крим, обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних, експедиційних робіт та інших, пов`язаних з цим, видів господарської діяльності, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 року №578-р, Міністерству інфраструктури України та Державній інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті доручено здійснити заходи щодо тимчасового припинення своїх повноважень на території АР Крим та м. Севастополя, та закриття морських портів Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія та Ялта.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 року № 255 «Про закриття морських портів», що набув чинності 15.07.2014 року, до відновлення конституційного ладу України на ТОТ АР Крим закрито морські порти Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія та Ялта.

Одночасно Міністерство закордонних справ України своєю нотою від 04.08.2014 № 630/23-300-3716 звернулося до Дипломатичних Місій іноземних держав, в якій зауважило, що заходження суден під іноземним прапором до закритих морських портів на території АР Крим та м. Севастополя розглядатимуться українською стороною як порушення норм міжнародного права, як дії, що підривають суверенітет України, а також як порушення законодавства України, що тягне за собою відповідальність судновласників, операторів і капітанів суден, у тому числі кримінальну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», визначено вичерпний перелік пунктів пропуску та порядок в`їзду/виїзду до ТОТ АР Крим.

Таким чином, уповноважені державні органи України своїми діями вчинили вичерпні заходи, відповідно до міжнародної морської практики, спрямовані на попередження міжнародної спільноти про закриття морських портів на тимчасово окупованій території України - в Автономній Республіці Крим, небезпеку заходження до них та відповідальність судновласників, операторів та капітанів суден за порушення законодавства України та міжнародно-правових норм.

Досудовим розслідуванням встановлено факт вивезення вантажу зерна, захопленого країною-агресором на території Запорізької та Херсонської областей, з тимчасово окупованої Кримського півострова, в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, судном «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), яке належить компанії «FAB PETROL DOO» (ІМО: 6281827), яка зареєстрована в Чорногорії за адресою: АДРЕСА_1, капітан судна: громадянин Республіки Індії ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 терміном дії до 28.01.2034 року, паспорт моряка НОМЕР_2 терміном дії до 20.02.2028року).

Попередньо отримано інформацію про те, що агропродукція з окупованого Криму постачалась до Єгипту.

Крім того, судна, які в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї заходили до закритих портів Кримського півострова, у своїй більшості не заходять до портів підконтрольної Україні території, тому проведення слідчих дій безпосередньо на таких суднах іноді фактично не можливе.

Вказане судно заходило до закритого порту тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави шляхом незаконного вивезення вантажу зернових культур, захоплених країною-агресором на території Херсонської та Запорізької областей, з тимчасово окупованої Кримського півострова, зокрема зафіксовано заходження за 2024 рік.

При цьому, під час заходження судна безпосередньо до закритого порту була вимкнена система стеження AIS «Automatic Identification System», що є грубим порушенням вимог безпеки мореплавства, що підтверджується матеріалами провадження.

Таким чином, судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3) було засобом/знаряддям вчинення злочину, речі та документи, наявні на судні містять відомості, які можуть бути використані як докази фактів та обставин, що встановлюються в рамках кримінального провадження.

Крім цього, згідно даних наявних у Marine Traffic (міжнародній базі в якій зазначено поточне розміщення торгівельних суден), наявна інформація, яка свідчить що станом на 17.04.2025 року судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), перебуває в суміжник з Румунією територіальних водах України, а саме знаходиться в гирлі річки Дунай.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий суддя визнала ці аргументи дійсними та вказала, що відповідно до даних, здобутих органом досудового розслідування, встановлено факт вивезення вантажу зерна, захопленого країною-агресором на території Запорізької та Херсонської областей, з тимчасово окупованої Кримського півострова, в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, судном «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), яке належить компанії «FAB PETROL DOO» (ІМО: 6281827), яка зареєстрована в Чорногорії за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою старшого в ОВС - криміналіста 3 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 від 17.04.2025 року, судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням обставин судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на таке майно.

IV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодексу України

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, […].

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 174. Скасування арешту майна

1. […] інший власник або володілець майна, […] мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, […].

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування […] за клопотанням […] іншого власника або володільця майна, […] якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

V. Оцінка слідчого судді

Слідчий суддя заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали судового провадження, дійшла наступного висновку.

Інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК, а саме (1) необґрунтованістю його накладення та (2) відсутності подальшої потреби в ньому.

В цьому, відповідаючи на питання, котрі постали в цій справі, з урахуванням аргументів сторін та з`ясованих обставин у кримінальному провадженні, Суд зазначає наступне:

(і) щодо дійсності мети арешту та його обґрунтованості

Розглядаючи питання скасування арешту та співставивши обставини, котрі вказано в ухвалі про арешт з доводами клопотання про його скасування Суд в цій справі зауважує, що згідно ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В цьому випадку, наведене майно, згідно позиції слідчого судді, відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, котре розслідується у межах кримінального провадження.

На переконання суду в цій справі такий висновок є підставним, позаяк відповідність даного майна критеріям ст. 98 КПК слідує з описаної моделі можливого вчинення суспільно-небезпечного діяння, згідно ст. 2, 11 КК, про котре вказується в п. ІІІ цієї ухвали.

Даний матеріальний об`єкт (судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), виходячи з характеру висунутого обвинувачення, за об`єму встановлених даних слідством у цей період відповідає критеріям засобу (знаряддя) вчинення злочину, у розрізі ст. 98 КПК.

Доводи про певний статус заявника не є вагомими в силу абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК (в редакції на дату діяння), адже йдеться про арешт з метою вказаною у п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК (в редакції на дату діяння).

Аргументи щодо відсутності даних про набуття судном ознак речового доказу, є спростовними, позаяк постановою старшого ОСОБА_4 від 17.04.2025 року, судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» (IMO: НОМЕР_3), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

При цьому, на стадії вирішення питання про арешт слідчий суддя оцінює обставини визначені п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК, а питання допустимості доказів вирішуватиметься судом під час розгляду по суті; однак навіть без спірних копій є інші джерела (котрі згадуються у клпотанні про арешт та цитуються судом в ухвалі про його накладення), що створюють, на думку слідчого судді, сформовану у порядку ст. 94 КПК, «сукупність підстав».

Щодо права власності JK LTD, то не можливо оминути того, що фактичні дії, які інкримінуються, відбулися у листопаді 2024 року, тоді як зміна власника - 10 січня 2025 року. Арешт за КПК накладається на річ як речовий доказ незалежно від поточного власника (ч. 10 ст. 170 КПК).

Таким чином, Суд вважає, що мета вказана у п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК є дійсною, а тому відхиляє доводи заявника про необґрунтованість арешту з цією метою.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що відповідно до п.п. 3-5 ст. 94 Конвенції ООН з морського права 1982 року кожна держава стосовно суден, що ходять під її прапором, зобов`язана вживати необхідних заходів для забезпечення безпеки на морі.

У зв`язку з неможливістю здійснення в морських портах, розташованих на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних, експедиційних робіт та інших видів господарської діяльності, а також з метою забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання міжнародних договорів України та охорони навколишнього природного середовища, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 № 578-р Міністерству інфраструктури України та Державній інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті доручено вжити заходів щодо тимчасового припинення своїх повноважень на території АР Крим та м. Севастополя та закриття морських портів Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія і Ялта.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 № 255 «Про закриття морських портів», що набув чинності 15.07.2014, до відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території АР Крим закрито морські порти Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія та Ялта.

Одночасно Міністерство закордонних справ України нотою від 04.08.2014 № 630/23-300-3716 поінформувало Дипломатичні місії іноземних держав, що заходження суден під іноземним прапором до закритих морських портів на території АР Крим та м. Севастополя розглядатиметься українською стороною як порушення норм міжнародного права, як дії, що підривають суверенітет України, а також як порушення законодавства України, що тягне відповідальність судновласників, операторів і капітанів суден, у тому числі кримінальну.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 367 «Про затвердження Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї» визначено вичерпний перелік пунктів пропуску та порядок в`їзду/виїзду на тимчасово окуповану територію АР Крим.

За наведених обставин Суд констатує, що уповноважені органи державної влади України вчинили вичерпні, узгоджені з міжнародною морською практикою заходи щодо повідомлення міжнародної спільноти про закриття морських портів на тимчасово окупованій території України в АР Крим, про небезпеку заходження до них та про передбачену законодавством України й міжнародно-правовими нормами відповідальність судновласників, операторів і капітанів суден за порушення встановленого правового режиму.

У той час, як положення статті 27 Конвенції ООН з морського права 1982 року (ратифікованої Законом України від 03.06.1999 № 728-XIV; ВВР, 1999, № 31, ст. 254), яка визначає кримінальну юрисдикцію на борту іноземного судна таким чином: кримінальна юрисдикція прибережної держави не повинна здійснюватися на борту іноземного судна, яке проходить через територіальне море, для арешту будь-якої особи або провадження розслідування у зв`язку з будь-яким злочином, учиненим на борту судна під час його проходу, за винятком таких випадків: а) якщо наслідки злочину поширюються на прибережну державу; b) якщо злочин має такий характер, що ним порушується спокій у країні або добрий порядок у територіальному морі.

Викладені вище положення не зачіпають права прибережної держави вживати будь-яких заходів, які дозволяються її законами, для арешту або розслідування на борту іноземного судна, у тому числі вирішуючи питання про доцільність та спосіб здійснення арешту.

Наведені приписи є складовою національного законодавства України та підлягають безпосередньому застосуванню судом під час оцінки меж кримінальної юрисдикції прибережної держави щодо іноземних суден.

У той час, як обставини описані у п. ІІІ ухвали вказують, що до провадження застосовності п. а) і b) ст.27 Конвенції ООН з морського права, а саме на це вказують такі ознаки:

а) «наслідки злочину поширюються на прибережну державу», оскільки, на думку слідчого судді, Захід «ІНФОРМАЦІЯ_2» 01-02.11.2024 до закритого порту м. Севастополя на ТОТ АР Крим і виконання вантажних операцій усупереч розпорядженню КМУ № 578-р та наказу Мінінфраструктури № 255 безпосередньо порушують встановлений Україною правовий режим і завдають шкоди її суверенітету та публічним інтересам.

За «графіком розстановки і руху суден» судно перебувало в порту та завантажило 4 644,5 т пшениці; наявні карантинні сертифікати свідчать про походження зерна з окупованих територій Запорізької та Херсонської областей, тобто про вивезення майна з ТОТ із наслідками для економічних інтересів України.

Вказані дії кваліфікуються слідством у площині порушення порядку в`їзду/виїзду на ТОТ та дотичні до підриву встановленого державою режиму мореплавства (зокрема, повідомлення МЗС 04.08.2014 щодо відповідальності за заходження до закритих портів);

b) «злочин порушує спокій у країні або добрий порядок у територіальному морі», позаяк, на думку слідчого судді, вимкнення AIS під час підходу до закритого порту є грубим порушенням правил безпеки судноплавства і свідчить про ухилення від контролю, що підриває «добрий порядок» у морському просторі України.

Фактичне виконання комерційних операцій у закритому порту (завантаження зерна для подальшої доставки до Єгипту (дані слідства) за договорами з «ООО "МАКОВЕЯ"» та «СИ МЕЙКЕР») є системним порушенням установленого режиму портів та прикордонно-митних правил, що за своєю природою виходить за межі внутрішньої дисципліни судна і порушує публічний порядок у межах територіального моря/внутрішніх вод України.

Отже, за сукупністю наведених фактів обвинувачення (захід до закритого порту 01-02.11.2024, завантаження 4 644,5 т зерна з ТОТ, вимкнення AIS, оформлення перевезення під юрисдикцією органів окупаційної влади, намір експорту до третіх країн) виконуються умови підпунктів а) та b) статті 27 Конвенції, що дозволяє прибережній державі здійснювати необхідні дії в межах своєї кримінальної юрисдикції.

Тим паче, в ситуації, коли що Україна завчасно встановила та публічно довела правовий режим, покликаний охороняти «спокій у країні та добрий порядок у територіальному морі» (Розпорядження КМУ від 30.04.2014 № 578-р: доручено Мінінфраструктури та Державній інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті припинити повноваження на ТОТ АР Крим і закрити порти Керч, Севастополь, Євпаторія, Феодосія, Ялта; Наказ Мінінфраструктури від 16.06.2014 № 255 (чинний з 15.07.2014): офіційно закрив порти Кримського півострова до відновлення конституційного ладу; Нота МЗС України від 04.08.2014 № 630/23-300-3716: поінформовано та застережено дипломатичні місії іноземних держав, що захід іноземних суден у закриті кримські порти розглядатиметься як порушення міжнародного права і законодавства України, з відповідальністю судновласників/операторів/капітанів, у т.ч. кримінальною; Постанова КМУ від 04.06.2015 №367: встановлено вичерпний порядок в`їзду/виїзду на ТОТ АР Крим, у т.ч. перелік пунктів пропуску).

Сукупно ці акти чітко окреслили правила поведінки в акваторії та портах ТОТ АР Крим, попередили міжнародну спільноту про їх закриття та наслідки порушення, а відтак сформували «добрий порядок» у значенні ст. 27 Конвенції. Заходження «ІНФОРМАЦІЯ_2» до закритого порту, виконання вантажних операцій і вимкнення AIS відбулося всупереч цьому режиму, що, на позицію обвинувачення, порушує публічний порядок і активує, на переконання слідчого судді, винятки, передбачені ст. 27 Конвенції.

Твердження, що без «морської вимоги» арешт судна незаконний, на думку слідчого судді, є помилковим змішуванням двох різних правових режимів. Так, ст. 42 КТМ застосовується тоді, коли арешт просять для забезпечення однієї з перелічених морських вимог (фрахт, зарплата екіпажу, постачання, колізія, рятування тощо). У даній справі арешт накладено за КПК України (ст. 98, 170-173) з метою збереження речових доказів, позаяк судно «ІНФОРМАЦІЯ_2» відповідає критеріям засобу (знаряддя) злочину описаного у п. ІІІ ухвали. Міжнародне право прямо визнає випадки, коли прибережна держава може діяти в межах своєї юрисдикції (наслідки для держави, порушення «доброго порядку»).

(іі) щодо потреби арешту в цей час

Враховуючи характер обставин, котрі встановлюються в цьому кримінальному провадженні, наведені у п. ІІІ цієї ухвали, в поєднанні зі стадією розслідування провадження та тим, що судно є безпосереднім засобом/знаряддям кримінально протиправних дій, Суд вважає дійсними обставини визначені реченням 1 абз. 2 ч. 1, ч. 11 ст. 170 КПК України.

Отже, не йдеться про відсутність потреби, як такої.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 174, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою для безумовного виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15:00 год. 05 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1