Справа № 296/6132/25
У Х В А Л А

Іменем України

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

10 червня 2025 рокум. Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного -адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киянка Ємільчинського (нині Звягельського) району Житомирської області, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тяжких захворювань чи групи інвалідності не має раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України у кримінальному провадженні №0000581 від 24.08.2024, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України у кримінальному провадженні №0000581 від 24.08.2024.

Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні Слідчого управління в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні №0000581 від 24.08.2024.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради. національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжувався відповідними Указами Президента України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, однак не пізніше 22.08.2024, у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 .

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , 22.08.2024 близько 16 год 45 хв на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 прибули за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 74, підійшли та сіли до автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 220 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , де перебував потерпілий ОСОБА_9 та безпідставно висловили йому вимогу у щомісячній передачі їм грошових коштів, а також погрози застосування насильства, у випадку їх несплати.

В подальшому потерпілий ОСОБА_9 , реально сприймаючи погрози застосування насильства з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а також побоюючись за своє життя і здоров`я, під приводом необхідності взяти свої цигарки, які начебто залишились в автомобілі таксі «Toyota Prius», д.н.з. НОМЕР_3 , на якому він прибув у вищевказане місце, сів до зазначеного автомобіля та сказав водію їхати в напрямку відділу поліції.

У свою чергу, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 почали переслідувати автомобіль, на якому рухався потерпілий та який зупинився на червоний сигнал світлофору на перехресті вулиць Степана Бандери та Покровської в м. Житомирі. Надалі, ОСОБА_5 , діючи в межах спільного із ОСОБА_8 злочинного умислу, підійшов до вказаного автомобіля та силоміць витягнув з нього потерпілого. В свою чергу, ОСОБА_9 вирвався та почав тікати по вул. Степана Бандери в напрямку вулиці Небесної Сотні, однак ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, наздогнав його, наніс 1 удар кулаком правої руки в область обличчя та почав силоміць супроводжувати в напрямку автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на обличчі, синців та садна на лівій верхній кінцівці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, з огляду на появу сторонніх осіб, ОСОБА_5 сів до автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_1 та разом із ОСОБА_8 місце вчинення злочину залишили.

04.06.2025 о 13 год. 35 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

10.06.2025 о 07 год. 30 хв. у даному кримінальному провадженні на підставі затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця уродженця с. Киянка Ємільчинського (нині Звягельського) району Житомирської області.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Сторона обвинувачення вважає, що запобігання наведеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе винятково у разі застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду прокурор клопотання повністю підтримав та просив його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання вказав, що не розуміє в чому його підозрюють ніяких дій відносно потерпілого ОСОБА_9 він не вчиняв, ОСОБА_8 він знає проте давно з ним не спілкується. Щодо переховування, пояснив, що дійсно йому було вручено підозру та повідомлено, що буде розглядвтися клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Він злякався та вимкнув телефон, оскільки був в шоці, що йому інкримінують. Просить застосувати до нього домашній арешт, оскільки тримання під вартою дуже суворий захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також вказав, що підозра не обгрунтована, ризики нічим не підтверджені та надумана, а тому просив відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, додані захисником докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 177 КПК України" метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження №0000581 від 24.08.2024 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 146 КК України де одним із підозрюваних є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється за ч.4 ст.189 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що на цій, стадії кримінального провадження, підозра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України , у кримінальному провадженні №0000581 від 24.08.2024 є обґрунтованою, про це свідчать в своїй сукупності докази, що долучені до клопотання, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 24.08.2024;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 від 24.08.2024;

- протокол огляду предмету-оптичного диску DVD-R марки «Verbatim» від 24.08.2024;

- висновок експерта №1396 від 27.08.2024;

- протокол огляду предмету-оптичного диску DVD-R марки «Verbatim» від 27.08.2024;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 29.08.2024;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 04.09.2024;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2025;

- протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.05.2025;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2025;

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.05.2025;

- висновок експерта №1046 від 29.05.2025;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 30.05.2025;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2025;

Щодо наявності ризиків.

Існування ризику щодо можливості переховуватися від суду, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оцінюється судом в світлі тих обставин, що ОСОБА_5 будучи повідомленим про підозру в даному кримінальному провадженні та вирішення питання про обрання запобіжного заходу вимкнув телефон та залишив місце проживання. Слідчим суддею 06.06.2025 постановлено ухвалу про привід на 09.06.2025 який не був виконаний через відсутність зв`язку з підозрюваним та віджсутність за місцем проживання.

09.06.2025 слідчий суддя надав дозвіл на затримання ОСОБА_5 і лише після цього він був розшуканий та затриманий 10.02.2025 та доставлений до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

Така поведінка підозрюваного свідчить про недобросовісність та намагання уникнути відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

Санкція ч.4 ст.189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна.

Отже, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого в даному кримінальному провадженні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину ОСОБА_5 може знову переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Ризик передбачений п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України вплив на свідків та потерпілих, перешкоджання іншим чином знайшов своє відображення в тому, що підозрюваний перебуваючи на волі матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, у тому числі й шляхом погроз, залякування та шантажу з метою примушення до зміни показань або відмови від їх надання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність принципу безпосередності дослідження показань учасників кримінального процесу, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на учасників кримінального провадження з метою неможливості використання в суді в якості доказів показань останніх.

Окрім того підозрюваний, у разі обрання ОСОБА_5 йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у т.ч. через неявку під будь-якими приводами до органу розслідування і суду, переховування, тощо.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтвержується тим, що підозрюваний має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, про що свідчить той факт, що ОСОБА_5 був неодноразово засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, останнього разу 06.08.2024 Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. і вже 22.08.2024 року ймовірно вчинив суспільно-небезпечне діяння яке кваліфіковано за ч.4 ст.189 КК України

Отже прокурором та слідчим під час рогляду клопотання доведено слідчому судді, що ризики за п. п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують.

При цьому ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України не ймовірний, а реальний.

Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Також, п.2 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

А оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, судимість не погашена, підозрюється підозрюється у вчиненні злочину за ч.4 ст.189 КК України (санкція від 7-до 12 років позбавлення волі) , та вже переховувався від органу досудового розслідування ( двічі не з`явився за повісткою) та суду до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу також врахував враховав: вік підозрюваного молодий чоловік 29 років, соціальний статус- не одружений, утриманців не має, не працює офіційно, за станом здоров`я (на день розгляду клопотання) не потребує стаціонарного лікування чи госпіталізації, групи інвалідності чи тяжкого захворювання не має, раніше судимий.

Отже, будь-яких медичних протипоказань що б унеможливлювали утримання ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства, а саме в СІЗО слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обгрунтованим. Прокурор під час розгляду клопотання довів, обгрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України та що наразі, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти ризикам, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - відмовити.

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Також, враховуючи вимоги п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави, оскільки підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину вчиненого із застосуванням насильства відносно потерпілого ОСОБА_9 ..

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000581 від 24.08.2024 ухвалою слідчого судді продовжено до 15.06.2025, отже він може утримуватися під вартою лише в межах строку досудового розслідування тобто не довше ніж до 15.06.2025.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України у кримінальному провадженні №0000581 від 24.08.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.06.2025 року, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою чи визначення розміру застави - відмовити

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали та оголошено 13.06.2025 о 13-55 годині.

Суддя ОСОБА_1