ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2034/25 Справа № 171/2958/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 10 липня 2025 року включно.

Раніше визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави у межах 65 (шістдесяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 196820 ( сто дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять) гривень залишено без змін.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків переховування від суду, вплив на свідків, вчинення нового злочину, які були наявні під час обрання запобіжного заходу та на теперішній час не зменшились.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним судовим рішенням не погодилась захисник ОСОБА_6 та оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свої вимог зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, суд при розгляді клопотання послався на ризики, вказані в клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою не надавши їм належної правової оцінки.

Зазначає, що ризик переховуватись від суду є не підтвердженим та надуманим оскільки, обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні знаходиться малолітня дитина та матір, яка тяжко хворіє та потребує моральної та матеріальної допомоги, яку надавав обвинувачений до взяття його під варту.

Звертає увагу, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою ризики зазначені прокурором мають характер припущень та жодним чином не доведено наявність заявлених ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України .

Крім того захисник зазначає, що тримання під вартою не може бути продовжене через очікуване покарання.

Захисник просить зменшити розмір визначеної судом застави, оскільки вона є непомірною для сім`ї обвинуваченого.

Позиції сторін в суді :

Захисник в судовому засідання апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений про дату, час та місце апеляційного перегляду був повідомлений належним чином, клопотань про проведення судового засідання в режимі відео конференції не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи без участі обвинуваченого.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами пунктів 3 та 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що в провадженні судді Покровського районного суду м. Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000677 від 02 травня 2023 року.

03 липня 2024 року слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва Миколаївської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 серпня 2024 року включно з застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 133 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 402 724 гривень, який в подальшому було продовжено.

20 січня 2025 року Жовтневим районним судом міста Кривого рогу Дніпропетровської області обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та зменшено розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави до 65 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 196820 гривень, який в подальшому було продовжено.

Ухвалою Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 10 липня 2025 року включно.

Раніше визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави у межах 65 (шістдесяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 196820 ( сто дев`яносто шість тисяч вісімсот двадцять) гривень залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, за вчинення яких законом передбачений максимальний строк покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років.

Суд першої інстанції задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 обґрунтовано встановив, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав, що вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 оскільки ризики на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки прокурор довів наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований злочин, який не зменшився, та у сукупності з іншими встановленими обставинами колегія суддів вважає, що вказане виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого, не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому.

Фактично, належна процесуальна поведінка обвинуваченого та відсутність спроб реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Отже, ураховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження є підтвердженою неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, як на тому наполягає сторона захисту.

Підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається, доказів на підтвердження неможливості на даний час перебування ОСОБА_8 під вартою, суду не надано.

Таким чином, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виключити ризики, пов`язані із звільненням останньої із під варти.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки в клопотанні прокурора належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Судом першої інстанції досліджено та надано належну оцінку кожному із наведених прокурором в клопотанні про продовження тримання під вартою ризику та правильно встановлено подальше їх існування.

Будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченим та захисником під час апеляційного розгляду не наведено.

На думку колегії суддів у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, розуміючи тяжкість понесеного покарання у разі визнання останнього винним у вчинені інкримінованого злочину може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання. Тому дана належна процесуальна поведінка обвинуваченого наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наслідком обраного запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків зі своєю сім`єю до якої входить мати, дружина та малолітній син та той факт, що мати обвинуваченого хворіє та потребує його піклування, взяті колегією суддів до уваги, але не виключають ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того колегією суддів враховано, що наявність у обвинуваченого дружини та малолітньої дитини існувала і на час інкримінованого йому злочину та жодним чином не виступила стримуючим фактором в його поведінці.

Колегія суддів враховує, що введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, крім того зазначена ситуація в країні може бути використана обвинуваченими для нелегально перетинання кордону.

Крім того обвинувачений офіційно не працевлаштований, а тому не маючи засобів для існування, знаходячись на волі може вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжить вчиняти розпочате кримінальне правопорушення.

Перебуваючи на волі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, узгоджувати з останніми свої показання та схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань .

Колегія суддів зазначає, що ризик впливу на свідків має місце не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й в подальшому до моменту безпосереднього отримання та дослідження судом отриманих показань.

Апеляційний суд зазначає, що чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі, а тому доводи захисника про необґрунтованість заявлених ризиків є такими, що не заслуговують на увагу.

Обговорюючи питання сторони захисту щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_8 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою, з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого іншого запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_8 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 вважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 309 КК України - залишити без змін.

Ухвала є остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: