ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0002664 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк Волинської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, зареєстрований та проживаючий за адресо: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до вступу даного вироку в законну силу та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема: заборонено залишати межі Луцького району Волинської області, без дозволу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Також вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат, арештованого майна та цивільний позов.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 01.08.2024, близько 18:30 год. діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через вхідні двері проник до житла квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 гаманець, який не становить для неї матеріальної цінності, в якому знаходились належні потерпілій грошові кошти в сумі 200 доларів США, що еквівалентно 8201,26 грн., 50 Євро, що еквівалентно 2220,08 грн., 1900 грн., три дисконтні картки, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 12321,34 грн...

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, а також кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання необґрунтованим. Посилається на те, що місцевим судом належним чином не враховано пом`якшуючі покарання обставин, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також судом безпідставно не віднесено до обставин, які пом`якшують покарання часткове відшкодування шкоди, шляхом видачі працівникам поліції частини викраденого майна. Просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 змінити, призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, і на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з встановленням іспитового строку 2 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, захисника, який подану апеляційну скаргу підтримував та просив змінити вирок суду в частині призначеного покарання, застосувавши положення ст.ст.69, 75 КК України, думку прокурора, яка подану апеляційну скаргу заперечувала і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом положень ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, за згодою учасників судового провадження, керуючись вимогами ст.349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у провину, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Доводи сторони захисту в частині пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , а саме застосування до нього положень ст.69 КК України та ст.75 КК України апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 місцевий суд обґрунтовано відніс активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.

Є безпідставними доводи сторони захисту про віднесення до обставини, які пом`якшують покарання часткове відшкодування шкоди, оскільки вилучення викраденого майна в обвинуваченого працівниками поліції, не можна вважатись добровільним відшкодуванням завданих збитків.

Також місцевим судом враховано конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних майнових, корисливих кримінальних правопорушень, протягом тривалого часу взагалі не відшкодував завдану шкоду потерпілій, а також не вибачився перед потерпілою, хоча судом надавався для цього достатньо часу, при цьому остання під час судового розгляду наполягала на призначенні суворого покарання ОСОБА_8 , а саме просила призначити покарання у виді позбавлення волі.

На підставі вказаних обставин місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч.4 ст.185 КК України, яке слід відбувати реально.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_8 положень ст.69 КК України є безпідставними, оскільки визнані місцевим судом обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого в сукупності з даними про його особу не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Тому в даній справі відсутні правові підстави для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням положень ст.69 КК України.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутні й законні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, неодноразове притягнення винного до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, відсутність відшкодування потерпілій завданих збитків, тому вид та розмір покарання, призначений обвинуваченому відповідає принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неспроможними та не можуть бути задоволеними.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, у зв`язку із чим апеляційний суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Підстав для скасування вироку суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: