Провадження № 1-кс/522/3950/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0000426 від 20.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.06.2025 до ЧЧ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка 20.06.2025 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу заволоділа належним їй мобільним телефоном iPhone 12 PRO MAX в корпусі чорного кольору. Сума збитку встановлюється. (ЄО 12583 від 20.06.2025)

20.06.2025 року, слідчим СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було проведено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон iPhone 12 ProMax, в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , який було вилучено та поміщено RIC2280521.

Постановою слідчого від 20.06.2025 у даному кримінальному провадженні вилучений предмет визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме вищевказане майно являється речовими доказами по кримінальному провадженні, в зв`язку з тим що вони зберегли на собі сліди скоєного злочину.

Підставою тимчасово вилучення майна згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, є те, що вилучені речі відносяться до речей, які зберегли на собі сліди скоєння кримінального правопорушення.

Підставами арешту майна, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є наявність розумних підозр, які свідчать про те що вказані предмети є доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезазначеного майна.

Метою накладення арешту згідно п. 1, п. 11 ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

У зв`язку з тим, що за допомогою вказаних предметів скоєно кримінальне-протиправне діяння, вказане майно є об`єктом кримінально протиправних дій, виникла необхідність у збереженні речових доказів у кримінальному провадженні шляхом накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, на вилучене майно під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході його затримання в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000426 від 20.06.2025, в ході якого було виявлено мобільний телефон iPhone 12 ProMax, в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , який було вилучено та поміщено RIC2280521.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

24.06.2025