Справа № 755/2730/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання у залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001370 від 23 вересня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм автонавантажувача ТОВ «Апекс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2024 року, близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували біля кав`ярні, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, 24. ОСОБА_3 зробив зауваження ОСОБА_5 , щоб останній не чіплявся до дівчат, які сиділи за столиком у кав`ярні. Після чого, ОСОБА_5 висловився у сторону ОСОБА_3 нецензурною лайкою.

У відповідь ОСОБА_3 замахнувся ліктем правої руки та штовхнув в область грудної клітини ОСОБА_5 , внаслідок чого, останній впав на дерев`яну підлогу.

Уникаючи продовження конфлікту, ОСОБА_3 пішов у сторону проїжджої частини, де його наздогнав ОСОБА_5 з метою дізнатися причину, по якій ОСОБА_3 його штовхнув. Біля проїжджої частини між ними знову розпочався конфлікт, в ході якого, ОСОБА_3 наніс удар ребром лівої руки ОСОБА_5 в область кадика. Від удару ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на асфальтоване покриття головою донизу.

В подальшому, ОСОБА_3 надавав потерпілому ОСОБА_5 першу допомогу, а саме відвів потерпілого до лавки, де обливаючи його водою намагався привести до тями. Після цього, потерпілого було госпіталізовано до медичного закладу для надання допомоги.

Як вбачається з даних висновку судово-медичної експертизи, що: у ОСОБА_5 виявлено відкриту черепно-мозкову травму: забій головного мозку легкого ступеню, уламковий перелом передньої стінки лобної пазухи праворуч, перелом медіальної (внутрішньої) та верхньої стінки правої орбіти (передня черепна ямка основи черепа), перелом комірок гратчастої кістки праворуч, перелом кісток носу зі зміщенням уламків, забійна рана на фоні осаднення в лобній ділянці праворуч, забійна рана спинки носа в верхній третині, синці на повіках правого ока і скатах носа, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, отримані потерпілим тяжкі тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в кадик потерпілого, а результатом падіння останнього внаслідок втрати рівноваги від удару в кадик, нанесеного обвинуваченим, чого останній хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, оскільки за зовнішніми ознаками бачив, що потерпілий перебуває в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого має порушення координації рухів.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме - необережному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження.

05 березня 2025 року у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001370 від 23 вересня 2024 року, між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 у порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 473, 474 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 128 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, що добровільно в повному обсязі відшкодовано збитки та оплачено лікування потерпілому, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ст.128 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: за ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи, у порядку встановленому п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 , призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що ОСОБА_3 відшкодував завдану матеріальну шкоду, попросив вибачення, розкаявся у вчиненому, та що йому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення угоди та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати у подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між ним та потерпілим затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, повідомив, що з потерпілим примирився, добровільно та в повному обсязі відшкодував завдані збитки.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, ст. 389-1 КК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України.

Санкція ст. 128 КК України передбачає покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним у судовому засіданні, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме - необережному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, за яким належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 66 КПК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 67 КПК України, - похилий вік потерпілого.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 314 , ст.ст. 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 05 березня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001370 від 23 вересня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та потерпілим ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому за це кримінальне правопорушення, узгоджене сторонами угоди про примирення від 05 березня 2025 року, покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у справі: оптичний носій інформації CD-R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1