КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4063/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000050 від 16.01.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08.07.2025 року, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, а викладені у ній обставини такими, що не відповідають дійсності, тому вона підлягає скасуванню.

Зазначає, що згідно з клопотанням слідчого про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Апелянт наголошує, що згідно з чинним кримінальним процесуальним кодексом, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, сторона обвинувачення повинна була надати суду докази того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, однак цього зроблено не було.

Разом з тим, стороною обвинувачення суду надано виключно клопотання без жодного доказу, а саме клопотання не містить посилання на докази та обмежується виключно перерахуванням ризиків.

Таким чином, апелянт вважає, що судом прямо порушено вимогу ч. 1 ст. 194 КПК України, адже дослідження доказів сторони обвинувачення, як такого, не було у зв`язку з відсутністю таких доказів.

Крім того, судом не надано належну оцінку тому, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, які полягають у наявності на утриманні малолітньої дитини, відсутність судимостей.

Поза увагою суду також залишено те, що ОСОБА_7 до його затримання, мав постійне місце роботи, під час затримання не вчиняв будь яких дій, спрямованих на протидію органу досудового розслідування.

Крім того, на думку апелянта, під час прийняття рішення, без уваги суду залишились відомості, що характеризують особистість ОСОБА_7 .

Так, без належної уваги суду залишено той факт, що на час затримання ОСОБА_7 орган досудового розслідування, не мав жодних відомостей, щодо вчинення останнім будь-яких злочинів, крім тих, які йому інкримінують на цей час.

Навпаки, ОСОБА_7 все своє життя, був добропорядним громадянином, має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, мав постійне місце роботи, очолює підприємство, позитивно характеризується, як за місцем роботи, так і за місцем мешкання.

Також, на думку сторони захисту, поза увагою суду, залишилося й те, що запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , триває вже більш ніж вісім місяців і кожен раз його дія продовжується за тими ж самими обставинами, зокрема за необхідністю дочекатись висновків призначених експертиз, при цьому будь які слідчі дії з ОСОБА_7 не проводяться.

Відомості щодо намагання ОСОБА_7 вплинути на хід проведення досудового розслідування, або щодо тиску на свідків або інших учасників кримінального провадження, у органу досудового розслідування також відсутні, зокрема суду не надані.

Таким чином, на підставі раніше викладеного, захисник вважає ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційнускаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 від 16.01.2024 року за підозрами: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України; ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України; ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305 КК України, а також за фактом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

15.10.2024 року о 06 год. 18 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

15.10.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2024 року, без права внесення застави.

25.11.2024 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 продовжено до 3 місяців, тобто до 15.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2024 року строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000050 продовжено до 7 місяців, тобто до 15.05.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.02.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.04.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.05.2025 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 продовжено до 11 місяців, тобто до 15.09.2025 року.

12.05.2025 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітан поліції ОСОБА_9 , за погодження з прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000050 від 16.01.2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, у межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше січня 2024 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи ліцензії на здійснення діяльності з обігу психотропних речовин і прекурсорів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, вирішив створити злочинну організацію, тобто стійке об`єднання декількох осіб, члени якого за попередньою змовою зорганізувалися для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, та здійснювати керівництво такою організацією, метою діяльності якої стало протиправне особисте збагачення шляхом систематичної контрабанди прекурсорів, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, незаконного придбання, зберігання, перевезення та пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, з метою збуту, а також незаконного збуту прекурсорів, у великих, особливо великих розмірах - фенілнітропропену, нітроетапу, 2-бром-1-(4- метилфеніл)пропан-1-он, ацетону, соляної та сірчаної кислот, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, а також незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - альфа-бромвалерофенону у великому, особливо великому розмірі.

ОСОБА_7 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення в цілому, у зв`язку з чим потребує чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до складу якої в різний час ним особисто або через інших учасників злочинної організації з їх подальшим погодженням залучено ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

При цьому, вищевказані особи, попередньо, умисно й добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися у внутрішньо й зовнішньо стійке ієрархічне злочинне об`єднання для вчинення злочинів у сфері обігу прекурсорів та психотропних речовин, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий усім учасникам групи із розподілом функцій кожного з них, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_7 , як керівнику та організатору злочинної організації.

Для забезпечення стабільності та безпеки функціонування вказаної злочинної організації, під час підбору зазначених осіб враховувалися їх особисті якості, фізичні дані, навички, здатність до підпорядкування та організації діяльності інших осіб, схильність до вчинення правопорушень, зв`язки серед осіб, пов`язаних з незаконним обігом прекурсорів та психотропних речовин, визнання авторитету її лідера та безумовне підпорядкування йому.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення шляхом контрабанди прекурсорів, незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, з метою збуту, а також незаконного збуту прекурсорів, у великих, особливо великих розмірах, а також незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - альфа- бромвалерофенону в особливо великому розмірі, всі вищевказані особи добровільно погодилися на участь у наведеній злочинній організації та вчинюваних нею злочинах, а також підкорилися жорсткій ієрархії, визначеним правилам поведінки і дисципліні у ній.

З метою забезпечення існування та функціонування угруповання ОСОБА_7 розробив єдиний план злочинних дій з розподілом функцій окремих ланок організації та кожного з учасників групи.

Відповідно до вказаного плану завданням і метою існування злочинної організації було визначено налагодження постачання та мережі збуту прекурсорів і психотропних речовин у всіх регіонах України задля незаконного збагачення учасників групи, що в подальшому стало єдиним джерелом їх доходів.

Створена ОСОБА_7 злочинна організація тривалий період часу характеризувалася:

- стабільністю і згуртованістю свого складу;

- розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із контрабандою прекурсорів, незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, з метою збуту, а також незаконного збуту прекурсорів у великих, особливо великих розмірах, а також незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у великому, особливо великому розмірі;

- наявністю визначених правил поведінки, що проявлялося в організованості, тісному зв`язку всіх її членів у їх злочинній діяльності, як під час готування до вчинення злочинів, так і безпосередньо в момент їх вчинення, а також після таких;

- дотримання визначених організатором правил конспірації, виключно використання для спілкування «месенджерів», своєчасної зміни сім- карток операторів мобільного зв`язку, використання різних транспортних засобів при перевезенні прекурсорів та особливо небезпечних психотропних речовин, використання різних місць та схованок для їх зберігання;

- домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час;

- розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками;

- чіткою ієрархією.

Зокрема ОСОБА_7 , будучи особою, обізнаною у властивостях прекурсорів та психотропних речовин, маючи відповідний авторитет серед осіб, які вчинюють протиправні дії з прекурсорами, психотропними речовинами, визначив собі роль керівника вказаної злочинної організації.

Дисциплінованість учасників злочинної організації підтримувалася її ієрархічністю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням учасниками вказівок ОСОБА_7 як її керівника та чітким розподілом ролей між співучасниками.

Залежно від наявності особистих якостей членів злочинної організації, таких як фізичний стан, навички, вміння зорганізовано працювати в групі, керівником злочинної організації ОСОБА_7 визначено чітку ієрархію серед учасників злочинної організації та розподілені функції між ними.

З метою забезпечення зовнішньої безпеки, конспірації та унеможливлення викриття правоохоронними органами всіх учасників злочинної організації, ОСОБА_7 не доводився до відома інших учасників повний її склад, проте кожному учаснику злочинної організації був відомий керівник самої злочинної організації, безпосередній контакт з яким вони підтримували з урахуванням заходів конспірації через систему обміну миттєвими повідомленнями - месенджер «Telegram».

Також ОСОБА_7 розроблено план діяльності злочинної організації, який полягав в тому, що з метою забезпечення конспіративної діяльності та залучення якомога більшої кількості покупців прекурсорів та психотропних речовин невстановлена особа у месенджері Telegram, адмініструвала інтернет-магазини (створені під виглядом «Telegram-каналів»), серед яких «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3» тощо. На електронних сторінках інтернет-магазинів, які є загальнодоступними, учасники злочинної організації зазначали асортимент прекурсорів та психотропних речовин, а також ціни, за якими вони збувалися.

З метою належного функціонування вказаних інтернет-магазинів невстановленими членами злочинної організації було визначено учасників, яким відводилася роль операторів, тобто осіб, котрі отримували замовлення від покупців прекурсорів та в подальшому координували дії інших учасників злочинної організації з метою належного збуту прекурсорів та психотропних речовин особам, які їх замовляли.

Оплата за придбання прекурсорів та психотропних речовин здійснювалася шляхом використання безготівкового розрахунку через систему електронних криптогаманців, на які покупці прекурсорів та психотропних речовин перераховували електронні активи (кошти) та в подальшому учасники злочинної організації перераховували зазначені кошти на інші рахунки задля обготівковування.

Серед іншого, з метою забезпечення безперервної протиправної діяльності злочинної організації, її учасниками було налагоджено пересилання прекурсорів та психотропних речовин між собою за допомогою послуг товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») з використанням вигаданих анкетних даних відправників та отримувачів, які є учасниками організації, з метою забезпечення конспірації протиправної діяльності.

Так, створена ОСОБА_7 злочинна організація маючи відповідну ієрархічність, включала в себе учасників, які добровільно надали згоду на участь у ній.

Водночас ОСОБА_7 забезпечував систематичне незаконне придбання, зберігання, перевезення, пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин задля безперервного функціонування злочинної організації, підбір і залучення до злочинної організації нових учасників та виконував інші відведені йому злочинним планом завдання.

Таким чином, зазначена злочинна організація, створена та очолена ОСОБА_7 , функціонувала наступним чином:

особа, яка мала бажання незаконно придбати прекурсори чи психотропні речовини, маючи доступ до мережі Інтернет, заходила до системи обміну миттєвими повідомленнями - месенджеру «Telegram», де здійснювала вхід до інтернет-магазинів «ІНФОРМАЦІЯ_2», «ІНФОРМАЦІЯ_3».

отримавши доступ до прейскуранту цін та переліку прекурсорів, зацікавлена у придбанні особа писала повідомлення у вказаному інтернет-магазині, на яке їй, у свою чергу, відповідав учасник злочинної організації;

в подальшому, коли покупець визначався з вибором прекурсорів чи психотропних речовин, то писав представнику згаданих інтернет-магазинів повідомлення, де зазначав своє місцезнаходження, таким чином роблячи замовлення;

потім учасник злочинної організації, який приймав замовлення в інтернет-магазині, повідомляв особі номер електронного криптогамапця, на який потрібно було перерахувати грошові кошти за придбання прекурсорів або психотропних речовин;

після того, як покупець перераховував електронні активи (кошти) та учасник злочинної організації бачив їх надходження на рахунки, він повідомляв безпосереднім збувачам куди та кому потрібно зробити поштове відправлення з відповідним прекурсором чи психотропною речовиною;

далі збувачі формували відповідне поштове відправлення із замовленим прекурсором чи психотропною речовиною та шляхом пересилання через ТОВ «Нова Пошта» чи інших поштових організацій здійснювали безпосередній збут.

З метою забезпечення конспіративної діяльності, збут прекурсорів та психотропних речовин учасниками цієї злочинної організації відбувався виключно за допомогою месенджеру «Telegram», де всі учасники злочинної організації з міркувань конспірації використовували вигадані «нікнейми» та за допомогою налаштувань месенджера приховували особисті абонентські номери операторів мобільного зв`язку.

За період функціонування злочинної організації кошти, отримані внаслідок злочинів у сфері незаконного обігу прекурсорів та психотропних речовин, стали єдиним джерелом прибутку усіх учасників злочинної організації.

При цьому, організатор ОСОБА_7 керував створеною ним злочинною організацією та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, з метою подальшого протиправного збагачення, залучав нових учасників, розширюючи протиправну діяльність та збільшуючи обсяги незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, з метою збуту, а також незаконного збуту прекурсорів, у великих, особливо великих розмірах, а також незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у великому, особливо великому розмірі на території України.

Зокрема, ОСОБА_7 , як керівник злочинної організації виконував такі функції:

- з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів створив та очолив злочинну організацію, до складу якої залучив ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб;

- здійснював загальне керівництво та координацію дій всіх учасників злочинної організації;

спільно з іншими учасниками організації розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень;

- розподіляв ролі між усіма учасниками злочинної організації;

- встановлював загальні правила поведінки та конспірації у злочинній організації та забезпечував нагляд за їх дотриманням учасниками;

- розподіляв грошові кошти, отримані від вчинення протиправної діяльності, між учасниками організації;

- вживав необхідних заходів для організації та утримання місць, призначених для незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин з метою збуту, а також незаконного збуту прекурсорів, у великих, особливо великих розмірах, а також незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у великому, особливо великому розмірі. З цією метою підшуковував нежитлові приміщення (гаражі), необхідну тару, етикетки до неї з метою конспірації подальшого збуту вказаних речовин учасниками злочинної організації;

- забезпечував учасників злочинної організації засобами, необхідними для подальшого функціонування злочинної організації;

- налагоджував збут прекурсорів та психотропних речовин у різних областях України.

У визначеній злочинній організації, з метою ефективності її функціонування, ОСОБА_7 розділив між іншими учасниками створеної ними злочинної організації ролі, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від контрабанди прекурсорів, незаконного, придбання, зберігання, перевезення, пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, з метою збуту, а також незаконного збуту прекурсорів та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, в особливо великому розмірі.

15.10.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Таким чином, підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), є зібрані в ході досудового розслідування докази.

У клопотанні слідчий зазначив, що на теперішній час у кримінальному провадженні тривають слідчі (розшукові), процесуальні дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, однак для закінчення досудового розслідування і звернення до суду з обвинувальним актом, необхідно провести ще ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме:

- провести тимчасові доступи до документів, що перебувають у володінні операторів стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл», щодо вилучених під час проведення обшуків 15.10.2024 року сім-карток, стосовно з`єднань осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування у цьому провадженні;

- після отримання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл», здійснити аналіз здобутих відомостей;

- провести тимчасові доступи до документів, що перебувають у володінні банківських установ, вилучених під час проведення обшуків 15.10.2024 року, які є предметом досудового розслідування у цьому провадженні;

- після отримання тимчасового доступу до документів, які перебувають у володінні банківських установ, здійснити аналіз здобутих відомостей, щодо отримання інформації про отримання коштів підозрюваними, які здобуті злочинним шляхом у результаті здійснення їх протиправної діяльності;

- долучити до матеріалів кримінального провадження висновки попередньо призначених судових експертиз матеріалів речовин та виробів, телекомунікаційних експертиз, судових балістичних експертиз, судових молекулярно-генетичних експертиз, судових портретознавчих експертиз, судових вибухо-технічних експертиз (на теперішній час експертними установами виконуються понад 20 судових експертиз, за різними напрямками, в тому числі комплексних, виконання яких потребує значного часу);

- за результатами отриманих судових експертиз визначитись із необхідністю проведення додаткових чи повторних експертних досліджень;

- отримати відповідь з Державної прикордонної служби України про те, хто із посадових осіб ставив відмітки «В`їзд» на талоні та встановлював напрямок переміщення з відбитком особистої номерної печатки, скеровував транспортні засоби, якими перетинали державний кордон підозрювані у вказаному кримінальному провадженні;

- після отримання відповіді з Державної прикордонної служби допитати як свідків працівників Державної прикордонної служби, які встановлювали напрямок переміщення транспортним засобам, якими рухались підозрювані під час перетинання державного кордону України;

- допитати як свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які є кінцевими отримувачами поштових відправлень прекурсорів від підозрюваних;

- розсекретити в повному обсязі та долучити до матеріалів кримінального провадження матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, клопотання щодо надання дозволу на їх проведення, ухвали слідчого судді, винесені за результатами розгляду вказаних клопотань, постанови прокурора про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та відповідні доручення оперативному підрозділу;

- за результатами опрацювання результатів негласних слідчих (розшукових) дій та матеріалів, отриманих від операторів та провайдерів транспортних телекомунікаційних мереж, додатково допитати підозрюваних у кримінальному провадженні та інших свідків;

- за результатами виконання відповідних судових експертиз повідомити підозрюваним про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень у зв`язку зі встановленням фактів їх причетності до скоєння інших злочинів;

- визначити можливість використання отриманих під час досудового розслідування речей та документів речовими доказами, а також визначитись з місцем їх зберігання;

- направити запити щодо міжнародного співробітництва до Латвійської Республіки та Республіки Польща для отримання інформації, яка має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні;

- провести інші необхідні слідчі та негласні слідчі (розшукові) дії, у яких виникне необхідність;

- вчинити дії, передбачені ст. 290 КПК України та ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування даного кримінального провадження;

- скласти та направити до суду обвинувальний акт і реєстр матеріалів даного кримінального провадження.

Проведення зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають суттєве значення для судового розгляду даного кримінального провадження, вирішення кваліфікації дій кожного з підозрюваних та на повноту досудового розслідування і судового розгляду.

Вказані обставини свідчать про те, що закінчення досудового розслідування на даному етапі є неможливим та потребує додаткового строку досудового розслідування, оскільки результати цих процесуальних дій мають суттєве значення для кримінального провадження, тобто для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а також для виконання основного завдання кримінального провадження, що визначене ст. 2 КПК України, щоби кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Провести зазначені слідчі (розшукові) та процесуальні дії до закінчення дії попередньої ухвали про продовження тримання під вартою, тобто до 15.05.2025, неможливо у зв`язку із характером вчинених кримінальних правопорушень, специфікою розслідування даного роду злочинів, значними обсягами матеріалів кримінального провадження, перевіркою підозрюваних на причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, великою кількістю попередньо призначених судових експертиз, виконання яких триває: та у подальшому вплине на остаточну кваліфікацію дій підозрюваних, а також у зв`язку із іншими об`єктивними обставинами, які перешкоджали завершити досудове розслідування у зазначений строк.

У клопотанні слідчий також посилався на те, що на даний час ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, не зменшились та продовжують існувати, зокрема, існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З часу застосування та продовження строку дії до підозрюваного запобіжного заходу вищенаведені ризики не зменшилися і наявні до цього часу в повному обсязі, оскільки проводиться збір доказів по інших епізодах злочинної діяльності у даному кримінальному провадженні, до яких можуть бути причетні підозрювані, а тому в органу досудового розслідування виникає необхідність у продовженні строку тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, орган досудового розслідування вважає, що єдиним запобіжним заходом, який можливо застосувати до підозрюваного є тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000050 від 16.01.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 08.07.2025 року, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім цього, колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати, спотворити будь-які речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків, експертів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, без проведення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дійшов обґрунтованого висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення йому застави, з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, що зумовлює право суду не визначати розмір застави при продовженні строків тримання під вартою.

Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде перебувати під вартою, може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження його існування, оскільки такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, інших підозрюваних та дослідження їх судом.

У свою чергу, на наявність ризиків, визначених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує відкритий та цинічний характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , а тому, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що перебуваючи на волі, підозрюваний, з високим ступенем імовірності, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які, поряд із раніше зазначеними ризиками, теж залишаються існувати та вірогідність настання яких є досить високою.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Таким чином, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, має сім`ю, має на утриманні малолітню дитину, мав місце роботи, позитивно характеризується, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За наведених обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4