1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3940/25 1-кс/335/1604/2025
08 травня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мелітополь, розлученого, має на утриманні неповнолітню доньку, який працює директором ТОВ „Запоріжресурс (зі слів), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, -
Старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодження з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , керуючись прагненням до наживи, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на заволодіння чужим майном, шляхом таємного викрадення майна ПрАТ «Запоріжтрансформатор», яке розташоване на території бази відпочинку «Уют» на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, з метою незаконного збагачення та протиправного отримання матеріальних благ протягом тривалого часу.
Так ОСОБА_7 , маючи досвід роботи з металоконструкціями, достовірно знаючи про наявність різноманітних споруд та виробів з металу на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вирішив здійснити їх демонтаж та крадіжку з метою незаконного збагачення.
При цьому, розуміючи, що всі етапи злочинної діяльності задля досягнення кінцевого результату провести самотужки не вдасться, ОСОБА_7 у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці залучив до вчинення вказаних злочинів ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб.
Так, ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 16.11.2024, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вирішили здійснити демонтаж та крадіжку водонапірної вежі з нержавіючої сталі загальною вагою орієнтовно 6,5 т, яка розташована на території бази відпочинку «Уют» на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області.
З метою вчинення крадіжки вказаної водонапірної вежі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, неодноразово, у період з 16.11.2024 по 21.11.2024 незаконно проникли на територію бази відпочинку «Уют» на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, де у зазначений період часу, з використанням газових різаків та іншого невстановленого обладнання здійснювали роботи з демонтажу вказаної водонапірної вежі, в результаті чого 21.11.2024 вона була демонтована.
Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення вищевказаної водонапірної вежі, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, неодноразово, у період з 21.11.2024 по 25.11.2024 незаконно проникли на територію бази відпочинку «Уют», яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, де з використанням газових різаків та іншого невстановленого обладнання розрізали вищевказану водонапірну вежу на три частини з метою її подальшого транспортування.
Однак, 25.11.2024 працівниками ПрАТ «Запоріжтрансформатор» було встановлено факт демонтажу вказаної водонапірної вежі, та ними 27.11.2024 було транспортовано дві її частини загальною вагою орієнтовно 3,78 т на територію підприємства, залишивши при цьому на території зазначеної бази відпочинку «Уют» частину вказаної водонапірної вежі вагою орієнтовно 2,72 т.
Користуючись цим, 28.11.2024, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел направлений на незаконне викрадення частини вказаної водонапірної вежі з нержавіючої сталі загальною вагою орієнтовно 2,72 т, залучивши до її завантаження та перевезення спеціальну техніку та третіх осіб, які не були обізнані про їх злочинні дії, вивезли її з території вказаної вище бази відпочинку «Уют», тим самим здійснили її незаконне викрадення, чим спричинили ПрАТ «Запоріжтрансформатор» матеріальну шкоду на суму 108800 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 16.11.2024, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вирішили здійснити демонтаж та крадіжку опорних металоконструкцій з чорного металу перекриття даху будівлі їдальні, яка розташована на території бази відпочинку «Уют» на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області.
З метою вчинення крадіжки вказаних металоконструкцій, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, неодноразово, у період з 22.01.2025 по 24.01.2025 незаконно проникли на територію бази відпочинку «Уют», яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, де у зазначений період часу, з використанням кутошліфувальних машинок та іншого невстановленого обладнання здійснювали роботи з демонтажу вказаних металоконструкцій, в результаті чого 24.01.2025 частина опорних металоконструкцій перекриття даху вищевказаної будівлі їдальні, вагою орієнтовно 1780 кг була демонтована.
В подальшому, 24.01.2025, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення вищевказаних металоконструкцій, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, використовуючи кутошліфувальні машинки та інше невстановлене обладнання розрізали вищевказану частина опорних металоконструкцій перекриття даху вищевказаної будівлі їдальні, вагою орієнтовно 1780 кг на менші частини, які в подальшому завантажили до вантажного автомобіля «Тата» д.н.з. НОМЕР_1 та вивезли з території вищевказаної бази відпочинку «Уют», чим здійснили їх незаконне викрадення, чим спричинили ПрАТ «Запоріжтрансформатор» матеріальну шкоду на суму 9790 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 30.01.2025, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вирішили здійснити демонтаж та крадіжку п`яти металевих силових шаф електропостачання спального корпусу бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області.
Так, 30.01.2025 ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами незаконно проникли на територію бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької.
Цього ж дня, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами незаконно проникли до приміщення електрощитової, розташованого на першому поверху спального корпусу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької, звідки незаконно викрали п`ять металевих силових шаф електропостачання, а саме: три металевих електричних щити з монтажною панелью IP54 1200х600х300 мм, один металевий електричний щит з монтажною панелью 1800х600х300 мм IP34 та один щит «ЯРП 100 А IP31» 250х490х130 мм, чим спричинили ПрАТ «Запоріжтрансформатор» матеріальну шкоду на суму 6830,07 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 20.02.2025, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вирішили здійснити демонтаж та крадіжку металевих фрагментів конструкцій сходів спального корпусу бази відпочинку «УЮТ», яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області.
З метою вчинення крадіжки вказаних металоконструкцій, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 20.02.2025, незаконно проникли на територію бази відпочинку «Уют», яка розташована на території Біленьківської сільської ради, Запорізького району, Запорізької області, де з використанням газових різаків та іншого невстановленого обладнання здійснили роботи з демонтажу металоконструкцій трьох верхніх прольотів вказаних сходів, загальною вагою орієнтовно 1,5 т.
Крім того, постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» визначено, що зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян.
Відповідно до «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів» передбачено порядок отримання дозвільних документів на придбання бойових припасів.
Так, ОСОБА_4 , знаючи про те, що для придбання вогнепальної зброї та боєприпасів необхідно отримати передбачений законом дозвіл, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно придбав у невстановлені в ході досудового розслідування день, час і місці, при невстановлених обставинах вогнепальну зброю, а саме автомат Калашникова зі складним прикладом «АКС-74» калібру 5,45х39 мм та бойові проміжні патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 5 шт.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, незаконно зберігав вищевказані автомат Калашникова зі складним прикладом «АКС-74» калібру 5,45х39 мм та бойові проміжні патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 5 шт за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 до 06.05.2025.
06.05.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено вищевказані автомат Калашникова зі складним прикладом «АКС-74» калібру 5,45х39 мм та бойові проміжні патрони калібру 5,45х39 мм у кількості 5 шт.
Слідчий, посилаючись на те, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків на інших осіб, що можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.
Крім того, у клопотанні зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_4 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши додані в його обґрунтування копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
06.05.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
07.05.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про можливу причетність підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому діяння, та ці факти та інформація мають бути перевірені під час досудового розслідування.
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового слідства та /або суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років та від 3 до 7 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.
Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та інших осіб, що можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину у цьому кримінальному провадженню, що підтверджується тим, що йому відомі данні та місця мешкання вказаних осіб.
Крім того, ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 в період воєнного стану обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, пов`язаних з викраденням чужого майна та незаконним зберіганням вогнепальної зброї та боєприпасів.
Отже, під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.07.2025 року включно. До того ж, на час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено міцних соціальних зв`язків підозрюваного, те що останній має місце роботи.
Крім того, у даному випадку злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким, оскільки полягає у незаконному придбанні, зберіганні, носінні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, що становить високий ризик для суспільної безпеки, що особливо в умовах воєнного стану, створює значну загрозу для суспільства.
Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не спричинив загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави раніше не обирався, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Ураховуючи тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , зважаючи на дані про особу підозрюваного, враховуючи обставини справи, слідчий суддя у межах, визначених ст. 182 КПК України, вважає, за необхідне визначити підозрюваному, як альтернативу, розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам та буде достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб здійснити втечу.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст.ст. 42, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 липня 2025 року включно.
Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 06 травня 2025 року, з дня затримання.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду із м. Запоріжжя;
- повідомляти про зміну місця проживання та місця роботи слідчого, прокурора або суд;
- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали до 04 липня 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1