Справа № 451/921/25
Провадження № 1-кп/451/106/25
УХВАЛА

судового засідання

28 серпня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000098 від 06.05.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 КК України,

де сторонами виступають:

з боку обвинувачення прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисту обвинувачений ОСОБА_3 ,

з участю прокурора, обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_5

у с т а н о в и в :

ухвалою слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 30 червня 2025 року ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 28 серпня 2025 року включно.

28 серпня 2025 року прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, так як на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 не висловив думку щодо клопотання, вважає, що нічого не змінить від того, що він буде просити суд. Заставу не вніс, оскільки у нього відсутні кошти.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, покази надані нею під час досудового рослудвання підтримує у повному обсязі, покарання просить призначити на розсд суду згідно санкції статті Кримінального кодексу України ( а. с. 67).

Потерпіла ОСОБА_5 заперечила щодо клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши питання доцільності продовження строку тримання під вартою, суд встановив наступні обставини справи та виходить з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За правилами ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст.199 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПКУкраїни метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 178, 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України прокурор довів обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, продовжують існувати та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, на даний час не зменшився і продовжує існувати ризик переховування від суду, оскільки можливе притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, яке згідно із санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено на строк від 5 до 8 років, суворість такого покарання може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечною ніж переховування та втеча і такі обставини можуть бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року). В контексті цього ризику суд приймає до уваги, що останній не має стійких соціальних зв`язків, що могло б запобігти настанню вказаного ризику.

Також, не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується. Так, в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, що свідчить про системність дій і намірів щодо їх продовження, та, відповідно, високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику. При цьому, судом у світлі зазначеного ризику також враховується, що обвинувачений не працевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів, що може спонукати його до пошуку незаконного отримання доходу шляхом вчинення злочинів.

Також є ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме затягувати судовий розгляд ухиляючись від явки до суду, оскільки може бути відсутній по місцю проживання.

Суд зазначає, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Наведені прокурором обставини на обгрунтування ризиків, є достатніми для переконання в тому, що обвинувачений має об`єктивну можливість реалізації встановлених ризиків, у випадку, зокрема, зміни запобіжного заходу і, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Отже, встановлені судом у кримінальному провадженні ризики є наявними, обґрунтованими та такими, що можуть справдитись з великим ступнем вірогідності.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту в нічний час доби, про що просила сторона захисту, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобіганню встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст.177 КПК України мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи те, що прокурор довів обставини, які свідчать, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою не зменшились і продовжують існувати, наявність таких обставин виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У п. 51 рішення у справі "Буров проти України" зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах, щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість та обставини злочинів за якими обвинувачується ОСОБА_3 , особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, тривалий строк тримання його під вартою, факт невнесення раніше визначеного розміру застави, суд вважає за необхідне зменшити альтернативний запобіжний захід у виді застави до 30 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого, суд не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає за необхідне покласти на нього певні обов`язки, з передбачених ст. 194 КПК України.

Таким чином, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії застосовуваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшити суму застави.

Керуючись статями 176, 177, 178, 183, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Шепель Луцького району Волинської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, на утримані малолітніх дітей не має, не адвокат, не нотаріус та не депутат, зареєстрований у с.Шепель Луцького району Волинської області та проживає на АДРЕСА_1 , військовослужбовець, стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 , у званні «солдат», раніше не одноразово судимий, востаннє 17.06.2025 Радехівським районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 жовтня 2025 року включно.

У відповідності до положень ст. 182, ст. 183 КПК України визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`носто тисяч вісімсот сорок), яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент за реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26306742, Банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача МФО: 820172, Рахунок отримувача: UA0000757.

У разі внесення застави у вказаному вище розмірі зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 виконувати такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися із Шептицького району Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Строк дії запобіжного заходу у виді застави, в разі її внесення, та обов`язків, покладених на обвинуваченого у разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 26 жовтня 2025 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Роз`яснити, що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Радехівський районний суд Львівської області. У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Львівського слідчого ізолятора.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст складено 1 вересня 2025 року.

Головуючий суддяОСОБА_1