ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 935/4146/23

провадження № 51-1678км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника

в режимі відеоконференції ОСОБА_6

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року про повернення апеляційної скарги,

установив:

Коростишівський районний суд Житомирської області ухвалою від 27 березня 2025 рокузадовольнив клопотання прокурора та продовжив ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто по 25 травня 2025 року включно.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 14 квітня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на зазначену ухвалу місцевого суду від 27 березня 2025 року закрив, а скаргу повернув особі, яка її подала.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвал Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року й Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року та просить постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини п`ятої статті 194 Кримінального процесуального Кодексу України(далі - КПК).

Обґрунтовуючи свої вимоги, сторона захисту посилається на допущені судом апеляційної інстанції істотні порушення положень кримінального процесуального законуу зв`язку з тим, що цей суд, незважаючи на її клопотання про участь у розгляді поданої нею апеляційної скарги в режимі відеоконференції, провів його за її та ОСОБА_7 відсутності. Водночас зазначає, що клопотань про розгляд скарги без її та ОСОБА_7 участі вона не подавала, у день та час розгляду приєдналася до підсистеми «Електронний суд» і чекала на запрошення про підключення до відеоконференції.

Також зауважує, що цей суд, указавши у своєму рішенні, з посиланням на вимоги частини четвертої статті 422-1 КПК, про необов`язкову участь сторін у розгляді апеляційної скарги, не врахував, що ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні особливо тяжкого злочину й участь останнього та захисника в судовому засіданні є обов`язковою.

Крім того, уважає безпідставними висновки апеляційного суду про неможливість ідентифікувати особу, яка направила апеляційну скаргу на електронну пошту апеляційного суду, та право цієї особи подавати скаргу у зв`язку з відсутністю електронного цифрового підпису або кваліфікованого електронного підпису особи. Зокрема, захисник стверджує, що її повноваження на здійснення захисту ОСОБА_7 підтверджено дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 5 грудня 2024 року, яке було долучено до апеляційної скарги, а скаргу підписано та надіслано з офіційної електронної адреси, тому використання електронного цифрового підпису в цьому разі не було обов`язковим.

До того ж захисник у скарзі посилається на те, що суди, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не врахували конкретних обставин справи, даних про особу ОСОБА_7 та того, що відсутні ризики, на які посилався прокурор.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала подану касаційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги захисника.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, доводи сторін, перевіривши матеріали судового провадження, Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог частини другої статті 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Підстави для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції викладено в частині першій статті438 КПК, і згідно із частиною другою вказаного закону при вирішенні питання про наявність згаданих підстав суд має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 394 КПК передбачено, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

За правилами пункту 2 частини третьої статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права її подавати.

З матеріалів провадження видно, що Житомирський апеляційний суд ухвалоювід 14 квітня 2025 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року закрив, а скаргу повернув особі, яка її подала.

Такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з огляду на те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яку подано на електрону пошту апеляційного суду, не містить електронного цифрового підпису або кваліфікованого електронного підпису особи, яка її подала.

За правилами частини п`ятої статті 396 КПК апеляційна скарга підписується особою, яка її подає.

Обираючи ту чи іншу форму звернення до суду, особа засвідчує викладений нею текст своїм особистим підписом (власноручно написаним або електронним, який прирівнюється до нього).

Документи, направлені електронною поштою, мають повністю відповідати вимогам чинного законодавства, а саме Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» і «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

Так, згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

У пунктах 15, 27 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; а кваліфікований електронний підпис - це вдосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису та базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Отже, електронний підпис - це обов`язковий реквізит електронного документа, оскільки є ключовим елементом, що посвідчує особу автора чи підписувача, а також цілісність і достовірність інформації в документі, надаючи йому юридичної сили. Згідно з діючим законодавством електронний підпис використовується для ідентифікації та підтвердження достовірності даних, а його накладення завершує процес створення електронного документа.

Однак, як видно з матеріалів провадження, подана від імені захисника ОСОБА_6 апеляційна скарга, яка надійшла на адресу апеляційного суду електронним засобом зв`язку, не містила електронного підпису особи яка її подала.

Оригінал апеляційної скарги в паперовому варіанті на адресу суду станом на 14 квітня 2025 року (день розгляду скарги судом апеляційної інстанції) також не надійшов.

Крім того, як випливає зі змісту ухвали апеляційного суду та журналу судового засідання від 14 квітня 2025 року, захисник ОСОБА_6 на телефонний дзвінок не відповіла та на зв`язок у режимі відеоконференції із судом не вийшла.

Інших даних, які би підтверджували те, що саме суд апеляційної інстанції не забезпечив 14 квітня 2025 року, участі захисника в апеляційному розгляді скарги в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, як про це зазначено в касаційній скарзі, матеріали провадження не містять.

Крім того, суд зауважує, що положеннями частин п`ятої та шостої статті 336 КПК передбачено, що учасники кримінального провадження беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та кваліфікованого електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, переривання зв`язку тощо несе учасник кримінального провадження, який подав відповідне клопотання.

У цьому провадженні зазначені вище обставини позбавили суд апеляційної інстанції можливості ідентифікувати особу, яка направила апеляційну скаргу, у зв`язку із чим цей суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закрити апеляційне провадження та повернув скаргу особі, яка її подала.

З огляду на викладене апеляційний суд діяв відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 399 КПК і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і Суд.

Аргументи, наведені в скарзі про те, що суд апеляційної інстанції, зазначивши в ухвалі, з посиланням на вимоги частини четвертої статті 422-1 КПК, про необов`язкову участь сторін у розгляді апеляційної скарги, не врахував того, що ОСОБА_7 обвинувачено у вчиненні особливо тяжкого злочину й участь останнього та захисника в судовому засіданні є обов`язковою, позбавлені підстав.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Будь-яких винятків щодо обов`язкової участі обвинуваченого та захисника в разі обвинувачення особи у вчиненні особливо тяжкого злочину, крім випадків, якщо вони заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, зазначена норма не містить.

При цьому суд може ухвалити рішення за відсутності сторін, якщо їх було належним чином повідомлено, вони не надали жодних документів на підтвердження поважності причин своєї неявки та не виявили інтересу до участі в судовому засіданні.

Слід зауважити, що відповідно до чинного законодавства (частина третя статті 422- 1 КПК) апеляційні скарги на ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою розглядають у стислі строки, що вимагає від учасників процесу оперативно сформулювати підстави для оскарження та дотримуватися порядку звернення зі скаргою.

Також Суд звертає увагу, що за правилами частини четвертої статті 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

У частинах першій, другій статті 336 КПК передбачено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться за межами приміщення суду (дистанційне судове провадження). Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Як видно з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 , який утримується під вартою, будучи самостійним учасником судового провадження, не звертався до апеляційного суду з клопотаннями про безпосередню участь в судовому засіданні або здійснення дистанційного судового провадження.

Отже, твердження захисника про допущені апеляційним судом порушення, оскільки, незважаючи на її клопотання про участь у розгляді поданої апеляційної скарги в режимі відеоконференції, суд провів його за її та ОСОБА_7 відсутності, є необґрунтованими.

Крім того, Суд зазначає, що процедура прийняття апеляційної скарги до провадження відповідатиме вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо апеляційний суд не надав заявнику можливості особисто висловитися в цьому суді, за умови, що в суді першої інстанції засідання відбулося публічно й це забезпечує справедливий судовий розгляд у цілому (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Моннел та Морріс проти Сполученого Королівства», п. 58).

Також з огляду на обставини провадження Суд уважає за необхідне наголосити, що рішення суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження та повернення скарги особі, яка її подала не є свідченням обмеження доступу до правосуддя та не позбавляє сторону захисту використовувати свої процесуальні можливості.

Стосовно доводів захисника про те, що суди, задовольняючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не врахували конкретних обставин справи, даних про особу ОСОБА_7 та того, що відсутні ризики, на які посилався прокурор, Суд повідомляє таке.

Питання про обґрунтованість, підставність, доцільність продовження тримання під вартою є предметом оцінки того суду, який розглядає кримінальне провадження по суті обвинувачення. Відповідно питання про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК, і, як наслідок, прийняття рішення про продовження строку запобіжного заходу, вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу є компетенцією суду, який розглядає провадження, і саме цей суд має повноваження прийняти відповідне рішення.

У свою чергу Суд звертає увагу на те, що як видно з матеріалів судового провадження надалі Коростишівський районний суд Житомирської областінеодноразово розглядав клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів. Зокрема, ухвалами цього суду від 20 травня та 15 липня 2025 року, залишеними без змін ухвалами суду апеляційної інстанції відповідно від 16 червня та 23 липня 2025 року, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено.

Що стосується порушеної в скарзі захисника вимоги про скасування ухвали Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року, то вона, з огляду на положення частини другої статті 424 КПК, не може бути предметом розгляду в порядку касаційної процедури.

Крім того, Суд зауважує, що ухвала Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 березня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 вичерпала свою дію, оскільки строк її дії закінчився 25 травня 2025 року. Скасування ухвали про обрання запобіжного заходу, яку вже виконано, не може призвести до відновлення жодних прав особи.

Прохання захисника, викладене в касаційній скарзі, про постановлення нової ухвали та застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини п`ятої статті 194 КПК, не узгоджується з приписами частини першої статті 436 та статті 424 КПК.

Інших доводів, які б ставили під сумнів рішення суду апеляційної інстанції та свідчили про необхідність його скасування, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Отже, оскільки істотних порушень, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, в ході касаційного розгляду встановлено не було, касаційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційної інстанції - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського апеляційного суду від 14 квітня 2025 року - без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3