ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/418/25 Справа № 703/6104/24 Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 20 серпня 2024 року і до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжено дію застосованого щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в сумі 6624 грн. 81 коп.

Після набрання вироком законної сили скасований арешт на майно:

- накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2024 року у справі №703/4615/24 (провадження 1-кс/703/725/24) на вилучені під час огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , речі, а саме: кухонний ніж; 2 скляні чарки; куртку зі слідами бурого кольору;

- накладений ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 серпня 2024 року у справі №703/4615/24 (провадження 1-кс/703/724/24) на вилучені під час обшуку затриманого ОСОБА_8 шорти з ременем та капці чорного кольору.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного суду ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 19 серпня 2024 року в період часу з 20 год. 00 хв. до 00 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в квартирі АДРЕСА_2 , після спільного вживання спиртних напоїв, у ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, маючи на меті заподіяння смерті ОСОБА_9 , взяв до руки кухонний ніж, яким наніс останній один удар в область грудної клітки, чим заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого сліпого поранення передньої поверхні грудної клітки зліва із ушкодженням серця, навколосерцевої сумки, 5-го ребра, міжреберних м`язів та раною в даній області і кровотечею в грудну порожнину зліва та крововиливами у тканини по ходу раневого каналу, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи від 08.11.2024 №05-6-02/254 за небезпекою для життя в момент заподіяння містить ознаку тяжкого, унаслідок якого ОСОБА_9 померла на місці, а її смерть перебуває у прямому причинному зв`язку із даним ушкодженням.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції в апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду та просить закрити кримінальне провадження з підстав не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду про доведення вини ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а фактично ґрунтується лише на внутрішньому переконанні суду, що призвело до неправильної, необ`єктивної, упередженої оцінки судом наданих стороною обвинувачення доказів, без належної перевірки доводів сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого.

Фактично єдиним доказом на який посилається суд у вироку та на підставі якого прийшов до висновку про доведення вини обвинуваченого, це покази свідка ОСОБА_10 , яка проживає на сьомому поверсі в одому під`їзді з обвинуваченим ОСОБА_8 , який проживає на першому поверсі. Свідок пояснила, що у серпні 2024 року (точної дати не пригадала) близько опівночі хтось постукав у двері її квартири. Двері вона не відчинила. Через зачинені двері обвинувачений ОСОБА_8 сказав їй: « Тьотя ОСОБА_24 , я ОСОБА_8 , з першого поверху, викличте поліцію, я убив ОСОБА_9 ». Вона впізнала його по голосу. Потім останній ліфтом спустився вниз, оскільки проживає на першому поверсі, а вона зателефонувала в поліцію та повідомила про злочин.

Разом з тим, суд ухвалюючи вирок не дав належної оцінки показам ОСОБА_8 в тій частині, що останній прийшов до помилкового висновку про свою причетність до вбивства спросоння, перебуваючи в шоковому стані після виявлення тіла ОСОБА_9 , не спостерігаючи на той час жодної іншої сторонньої особи в приміщенні квартири. І тому саме з цих підстав він помилково припустив, що саме він причетний до вбивства.

В свою чергу, відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи від 29.01.2025 №СЕ-19-24/59912-БД, на клинку ножа, вилученого 20.08.2024 у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_9 та не збігаються із фанатичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 . Ймовірність походження ДНК-профілів крові, виявленої на клинку ножа, та зразка крові трупа ОСОБА_9 від однієї особи становить не менше ніж 99,99999999%. Походження крові, виявленої на клинку ножа, від ОСОБА_14 виключається. На руків`ї ножа виявлено поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких не встановлено у зв 'язку із недостатньою кількістю ДНКу даному об`єкті. Тобто, причетність ОСОБА_8 до вбивства не можна вважати доведеною.

Крім цього, суд мотивуючи своє рішення про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні умисного вбивства зазначив: «У ході огляду місця події, безперервний відеозапис якого досліджений у судовому засіданні, у квартирі обвинуваченого серед кухонного начиння не було виявлено інших ножів, що суперечить його показанням, наданим в судовому засіданні. Його версія, що кухонний ніж був принесений у квартиру сторонньою особою, є вкрай малоймовірною», проте під час проведення огляду слідчим не здійснювалася перевірка (огляд) на наявність інших ножів всіх наявних у квартирі меблів, що свідчить про недостатню обґрунтованість такого твердження суду.

Жодного іншого доказу причетності ОСОБА_8 до скоєння вбивства стороною обвинувачення суду не надано. Жодна із експертиз, ні прямо, ні опосередковано не доводять вини його підзахисного у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 , тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Саме через призму правових позицій Верховного Суду щодо стандарту доведення поза розумним сумнівом, захисник просив суд дати оцінку встановленим у судовому зсіданні обставинам, звернути увагу на те, що ОСОБА_8 ніколи не зачиняв вхідні двері до квартири (не виключає проникнення до житла сторонньої особи), що в нього ніколи не було випадків втрати пам 'яті внаслідок вживання алкоголю, що під час обшуку житла був вилучений кухонний ніж, який ймовірно являється знаряддям злочину, проте на його руків`ї виявлені лише у мізерній кількості поодинокі клітини з ядрами (не виключає нищення слідів сторонньою особою), що виявлений кухонний ніж не належав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ймовірно був принесений сторонньою особою, що виявлена на одязі ОСОБА_8 кров могла потрапити під час надання останнім медичної допомоги ОСОБА_9 . Практично всі доводи сторони захисту судом спростовані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані вірно, за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, відсутність достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 , не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 , працює двірником ОСББ. Квартира знаходиться на сьомому поверсі. Обвинувачений ОСОБА_8 проживає на першому поверсі в цьому ж під`їзді у квартирі №74 з дитинства. Із покійною ОСОБА_9 вона особисто не знайома, остання проживала разом із обвинуваченим у його квартирі як співмешканка тривалий час. Обох охарактеризувала як неблагополучних та таких, що вели бродячий спосіб життя. ОСОБА_8 часто випивав, ніде не працював. Вони з ОСОБА_9 збирали металобрухт, папір, можливо за рахунок цього і існували. Відвідувачів у них вона ніколи не бачила. Обвинувачений не задиркуватий, не чула, щоб вони з ОСОБА_9 сварилися. У серпні 2024 року (точної дати не пригадала) близько опівночі хтось постукав у двері її квартири. Двері вона не відчинила. Через зачинені двері обвинувачений ОСОБА_8 сказав їй: « Тьоть ОСОБА_24 , я ОСОБА_8 , з першого поверху, викличте поліцію, я убив ОСОБА_9 ». Вона впізнала його по голосу. Потім останній ліфтом спустився вниз, оскільки проживає на першому поверсі, а вона зателефонувала в поліцію та повідомила про злочин. Оголошений судом зміст її повідомлення на лінію 102, що зафіксований у рапорті чергового від 20.08.2024, відповідає дійсному її повідомленню. Пізніше, через 30-40 хв., вона надавала свідчення працівнику поліції, від якого і дізналася, що інформація про загибель ОСОБА_9 підтвердилася.

Крім того винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України також підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 20 серпня 2024 року з таблицею зображень, проведеного у проміжку часу з 03 год. 15 хв. по 04 год. 23 хв. у присутності понятих та спеціалістів, з використанням цифрової відеокамери та фотоапарата, згідно з даними якого слідчим проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться на першому поверсі під`їзду №3 вказаного будинку. Квартира є однокімнатною. Під час огляду в квартирі знаходився чоловік, який представився ОСОБА_8 та підтвердив свій дозвіл на проведення огляду належної йому квартири. Освітлення в квартирі відсутнє. У ході огляду, серед іншого, в жилій кімнаті виявлено тумбу, на поверхні якої знаходилися залишки їжі, дві порожні чарки, саморобний ліхтар, кухонний ніж довжиною до 28 см з пластиковою ручкою чорного кольору. На поверхні леза ножа спостерігаються залишки речовини бурого кольору, зовні схожі на кров. Загальна довжина ножа 33 см, довжина леза 21 см, ширина леза до 37 мм. На підлозі виявлено труп жінки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Труп знаходиться у положенні лежачи на спині, головою у напрямку вхідних дверей до кімнати, ногами - у напрямку дверей балкону. На лівій нозі трупа одягнений гумовий капець. Біля трупа на підлозі знаходиться упакування з ватою, на якій спостерігається речовина бурого кольору, схожа на кров. На футболці трупа з лівої передньої сторони в області грудної клітки наявне пошкодження у виді рівномірного розрізу довжиною 3-4 см. Під одягом виявлено пошкодження шкіряного покрову у вигляді рани з рівними краями, яка частково прикрита просякнутою кров`ю ватою. На поверхні обличчя і шиї є садна з підкіркою коричневого кольору. Під час огляду балкону виявлено стілець, на поверхні якого наявна куртка коричневого кольору, просякнута речовиною бурого кольору, як і поверхня стільця. Така ж речовина виявлена на підлозі під стільцем, а також гумовий капець (пара гумовому капцю, що виявлена на лівій нозі трупа). Під час огляду місця події ОСОБА_8 жодних коментарів чи заяв щодо своєї непричетності до вбивства не робив. З місця події вилучено змиви, кухонний ніж, дві скляні чарки, мікронакладення з рук трупа, вміст піднігтьових пластин з рук трупа, волосся з голови трупа, куртку зі слідами речовини бурого кольору, дактилокарту трупа. Запис цієї слідчої дії за допомогою відеозаписувального технічного засобу (файли 00000.mts, 00001.mts на оптичних носіях), відтворений та переглянутий у судовому засіданні під час судового розгляду (т.1 а.п.8-23; т.2 а.п.73);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20 серпня 2024 року, згідно з даними якого ОСОБА_8 о 01 год. 00 хвилин 20.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 затримано слідчим в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і під час обшуку у затриманого, в присутності понятих, вилучено одяг: шорти із ременем та капці. Протокол складений у період часу з 04 год. 30 хв. у присутності захисника. (т.1 а.п.25-32);

- даними чека алкотестера «Drager», згідно з яким результат вимірювання на вміст алкоголю, проведеного о 05 год. 26 хв. 20.08.2024 складав 1,16 проміле (т.1 а.п.34);

- даними копії лікарського свідоцтва про смерть від 20.08.2024 №254, згідно з даними якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від малокровності внутрішніх органів, проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням серця з використанням гострого предмета (т.1 а.п.37);

- даними висновку судово-медичної експертизи трупа від 08 листопада 2024 року №05-6-02/254 (експертиза проводилася з 20.08.2024 по 21.08.2024), згідно з яким: 1. Смерть гр. ОСОБА_9 настала від проникаючого поранення грудної порожнини, яке супроводжувалося ушкодженням серця і кровотечею та отяготилося гострою крововтратою із недокрівністю внутрішніх органів. 2. Ступінь прояву трупних явищ дозволяє думати про те, що із моменту смерті до моменту дослідження трупа в моргу пройшло не більше 24 годин. 3,5. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені наступні ушкодження: А) Проникаюче сліпе поранення передньої поверхні грудної клітки зліва із ушкодженням серця, навколосерцевої сумки, 5-го ребра, міжреберних м`язів та раною в даній області і кровотечою в грудну порожнину зліва та крововиливами у тканини по ходу раневого каналу. Дане ушкодження є колото-різаним і виникло від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого і має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами, можливо типу ножа, прижиттєве, спричинено незадовго до смерті, містить ознаку ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Смерть гр. ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку із даним ушкодженням. Б) Садни обличчя і шиї. Дані ушкодження виникли від дії твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення можуть відповідати проміжку часу наближеному до 2-3 діб перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, ЛЕГКОГО тілесного ушкодження. 4. В крові виявлено етанол, кількість якого, примінюючи до живих людей, відповідає тяжкому отруєнню алкоголем (т.1 а.п.39-41);

- даними протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 20.08.2024, згідно з даними якого потерпілій ОСОБА_22 був пред`явлений для впізнання труп особи жіночої статі, який 20.08.2024 виявлений у квартирі АДРЕСА_2 , оглянувши який потерпіла заявила, що це труп її сестри ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.п.42-43);

- даними протоколу відібрання зразків від 20.08.2024, згідно з даними якого у ОСОБА_8 за допомогою аплікатора здійснено відібрання з порожнини рота букального епітелію (т.1 а.п.50);

- даними протоколу відібрання зразків від 20.08.2024, згідно з даними якого у ОСОБА_8 за допомогою марлевого тампону здійснено змиви з долоней обох рук (т.1 а.п.52);

- даними протоколу відібрання зразків від 20.08.2024, згідно з даними якого у ОСОБА_8 здійснено зрізи нігтів з пальців рук із піднігтьовим вмістом (т.1 а.п.54);

- даними протоколу відібрання зразків від 10.09.2024, згідно з даними якого у ОСОБА_8 за допомогою медичного шприца здійснено відібрання зразка венозної крові (т.1 а.п.108);

- даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 20 вересня 2024 року №05-1-08/417, згідно з яким кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ(IV) за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.п.143-144);

- даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 25 вересня 2024 року №05-1-08/459, згідно з яким кров ОСОБА_8 відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.п.143-144);

- даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 08 листопада 2024 року №05-1-08/418, згідно з яким: кров трупа ОСОБА_9 відноситься до групи АВ(IV) за ізосерологічною системою АВО; кров ОСОБА_8 відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВ0; в слідах на куртці знайдена кров людини та виявлені антигени А,В, яка може походити від трупа ОСОБА_9 , домішка крові від ОСОБА_8 не виключається (т.1 а.п.113-115);

- даними висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 25 вересня 2024 року №05-5-06/346, згідно з даними якого кров у піднігтьовому вмісті з обох рук трупа ОСОБА_9 може походити від неї ж. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається у вигляді домішки (т.1 а.п.120-121);

- даними висновку судово-медичної цитологічної експертизи від 25 вересня 2024 року №05-5-06/347, згідно з даними якого кров у мікронакладеннях з правої руки трупа ОСОБА_9 може походити від неї ж. Походження крові від підозрюваного ОСОБА_8 не виключається у вигляді домішки (т.1 а.п.126-127);

- даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 09 жовтня 2024 року №05-1-08/415, згідно з яким в слідах на парі взуття, вилученого у ОСОБА_8 під час затримання, знайдена кров людини, яка може походити від трупа ОСОБА_9 , домішка крові від ОСОБА_8 не виключається (т.1 а.п.137-139);

- даними висновку судово-медичної імунологічної експертизи від 09 жовтня 2024 року №05-1-08/414, згідно з яким кров людини на марлевих тампонах зі змивами з долоней лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_8 може походити від трупа ОСОБА_9 , домішка крові від ОСОБА_8 не виключається (т.1 а.п.161-163);

- даними висновку молекулярно-генетичної експертизи від 29.01.2025 №СЕ-19-24/59912-БД, згідно з яким на клинку ножа, вилученого 20.08.2024 у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_9 та не збігаються із фанатичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 . Ймовірність походження ДНК-профілів крові, виявленої на клинку ножа, та зразка крові трупа ОСОБА_9 від однієї особи становить не менше ніж 99,99999999%. Походження крові, виявленої на клинку ножа, від ОСОБА_14 виключається. На руків`ї ножа виявлено поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких не встановлено у зв`язку із недостатньою кількістю ДНК у даному об`єкті (т.2 а.п.107-123);

- даними висновку судово-психіатричного експерта від 16 жовтня 2024 року №586, згідно з яким ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій, та на теперішній час, виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, постійною формою вживання (перенесеним у 2006 році алкогольним делірієм) з психопатоподібною збудливою поведінкою в стані алкогольної інтоксикації - що не позбавляло на вказаний період часу та не позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, не перешкоджає йому брати участь у слідчих діях та судовому засіданні. Застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.92 КК України, ОСОБА_8 не потребує (т.1 а.п.201-203);

Колегія суддів, надаючи оцінку кожному з цих доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання винуватим ОСОБА_8 у вчиненні умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині із зазначенням у вироку місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Невизнання винуватості ОСОБА_8 колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому діянні не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а фактично ґрунтується лише на внутрішньому переконанні суду, колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів перевіривши матеріали кримінального провадження встановила достатньо належних, допустимих доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вбивства ОСОБА_9 .

Колегія суддів враховує непослідовну позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який під час досудового розслідування та судового розгляду змінював покази.

Так, під час досудового розслідування ОСОБА_8 у своїх поясненнях від 20.08.2024 (т.1 а.с.33) давав послідовні покази, як він в ході конфлікту вдарив у груди ножем ОСОБА_23 . Від удару вона спочатку зробила кілька кроків на балкон, а потім впала у кімнаті. Спочатку він намагався зупинити кровотечу, але не зміг і через деякий час вирішив піти до сусідів по допомогу, щоб вони викликали швидку та поліцію. При цьому тиску з боку працівників правоохоронних органів до нього застосовано не було.

Однак, вже під час допиту його в якості підозрюваного 10.10.2024 (т.1 а.с.196,197) в присутності захисника, від дачі показів та проведення слідчого експерименту відмовився.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого діяння не визнав, пояснив, що 19 серпня 2024 року починаючи з 12 години вони із ОСОБА_9 вживали спирте. Близько 14 години вони вийшли на вулицю та вирішили ще випити, для чого придбали 0,5 літра горілки, яку спільно вжили. Після цього вони купили іще 250 мл, однак випили не все та пішли додому. Біля під`їзду будинку ОСОБА_9 вирішила придбати іще спиртного у своєї знайомої, куди і пішла, а він сам піднявся до своєї квартири на першому поверсі. Вхідні двері в квартиру не зачиняв. Вдома, не дочекавшись співмешканку, він іще випив, після чого заснув близько 21 години. Коли прокинувся, то на вулиці вже стемніло. Він вийшов на балкон покурити і виявив там ОСОБА_9 , яка знаходилася у положенні сидячи. Він спочатку вирішив, що та заснула, затягнув її до кімнати та намагався привести до тями. Однак ОСОБА_9 ознак життя не подавала. Кров на ній він побачив вже коли знаходився в кімнаті, намагався її зупинити ватою. Пробував зі свого телефону викликати поліцію і швидку, однак не зміг цього зробити, бо в телефоні не було картки. Тоді він піднявся на сьомий поверх

досусідки та попросив викликати поліцію.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежної оцінки показів ОСОБА_8 в тій частині, що останній перебував у шоковому стані після виявлення тіла ОСОБА_9 , не спостерігаючи на той час жодної іншої сторонньої особи в квартирі, а тому помилково припустив, що саме він причетний до вбивства.

Дане твердження було предметом перевірки суду першої інстанції, жодних доказів версії обвинуваченого ОСОБА_8 щодо вчинення вбивста ОСОБА_9 сторонньою особою, а також щодо його непричетності до злочину, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того доводи ОСОБА_8 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_10 , яка повідомила, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 , працює двірником ОСББ. Квартира знаходиться на сьомому поверсі. Обвинувачений ОСОБА_8 проживає на першому поверсі в цьому ж під`їзді у квартирі АДРЕСА_4 з дитинства. У серпні 2024 року (точної дати не пригадала) близько опівночі хтось постукав у двері її квартири. Двері вона не відчинила. Через зачинені двері обвинувачений ОСОБА_8 сказав їй: «Тьоть ОСОБА_24 , я ОСОБА_8 , з першого поверху, викличте поліцію, я убив ОСОБА_9 ». Вона впізнала його по голосу. Потім останній ліфтом спустився вниз, оскільки проживає на першому поверсі, а вона зателефонувала в поліцію та повідомила про злочин.

Зважаючи на викладене, зазначені вище доводи і твердження ОСОБА_8 колегія суддів вважає обраним ним способом захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Колегія суддів враховує ту обставину, що ані під час огляду місця події 20.08.2024 з безперервним відеозаписом, ані під час проведення судово-психіатричної експертизи 16.10.2024 ОСОБА_8 не повідомляв про свою непричетність до вбивства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про не доведення причетності ОСОБА_8 до вбивства, при цьому звертаючи увагу на висновок молекулярно-генетичної експертизи від 29.01.2025 №СЕ-19-24/59912-БД, згідно з яким на клинку ножа, вилученого 20.08.2024 у ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_9 та не збігаються із фанатичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 . Ймовірність походження ДНК-профілів крові, виявленої на клинку ножа, та зразка крові трупа ОСОБА_9 від однієї особи становить не менше ніж 99,99999999%. Походження крові, виявленої на клинку ножа, від ОСОБА_14 виключається. На руків`ї ножа виявлено поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких не встановлено у зв`язку із недостатньою кількістю ДНК у даному об`єкті.

Колегія суддів зауважує, що даний довод апеляційної скарги захисника в даному випадку немає жодного значення для встановлення винуватості ОСОБА_8 , оскільки останньому не наносилися тілесні ушкодження, а відтак його крові на клинку ножа виявлено не буде.

Не заслуговують на увагу доводи захисника в апеляційній скарзі, що під час проведення огляду місця події слідчим не здійснювалась перевірка (огляд) на наявність інших ножів всіх наявних у квартирі.

Норма статті 223 КПК України визначає вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Зазначена слідча дія була проведена із застосуванням відеофіксації, з дотриманням норм КПК України, за участю власника квартири ОСОБА_8 , експерта та двох понятих.

У ході огляду, серед іншого, в жилій кімнаті виявлено тумбу, на поверхні якої знаходилися залишки їжі, дві порожні чарки, саморобний ліхтар, кухонний ніж довжиною до 28 см з пластиковою ручкою чорного кольору. На поверхні леза ножа спостерігаються залишки речовини бурого кольору, зовні схожі на кров. Загальна довжина ножа 33 см, довжина леза 21 см, ширина леза до 37 мм.

Саме цей кухонний ніж загальною довжиною 33 см відповідно постанови від 20.08.2024 було визнано речовим доказом і в подальшому направлений на молекулярно-генетичну експертизу.

Під час проведення огляду місця події жодних клопотань чи заяв на наявність інших ножів у квартирі від учасників слідчої дії не надходило. Крім того, як зазначив суд першої інстанції, відповідно до безперервного запису огляду місця події, який був досліджений судом першої інстанції, у квартирі обвинуваченого серед кухонного начиння не було виявлено інших ножів.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника стосовно незаконного врахування пояснень підозрюваного під час експертного дослідження, саме під час проведення судово-психіатричної експертизи від 16.10.2024 року, колегія суддів зазначає про таке.

Висновок судово-психіатричного експерта від 16 жовтня 2024 року №586 визнаний належним і допустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вказаного висновку ОСОБА_8 є осудним, однак виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, постійною формою вживання (перенесеним у 2006 році алкогольним делірієм) з психопатоподібною збудливою поведінкою в стані алкогольної інтоксикації.

Показання, надані під час психіатричної експертизи, можуть бути

використані, щоб: визначити, чи підозрюваний був в змозі відповідати за свої дії в момент вчинення злочину; встановити наявність або відсутність психічних розладів, які могли вплинути на вчинення злочину; дослідити мотиви та поведінку підозрюваного.

Згідно норм КПК України, суд не може використовувати покази підозрюваного, отримані під час проведення психіатричної експертизи, як докази в судовому процесі. Ці покази можуть бути використані виключно для оцінки психічного стану підозрюваного, а не для встановлення його вини.

Місцевий суд крім інших доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого діяння, послався на висновок судово-психіатричного експерта від 16 жовтня 2024 року №586, при цьому лише розкрив зміст психічного стану ОСОБА_8 , встановленого відповідним експертом.

Районний суд не використав покази підозрюваного ОСОБА_8 , отримані під час проведення психіатричної експертизи, як доказ в судовому процесі, а лише послався на встановлені висновки експерта для усунення суперечностей у показах обвинуваченого ОСОБА_8 , що дозволено нормами діючого законодавства.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року та «Коробов проти України» від 21.10.2011року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Колегія суддів вважає, що докази у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Місцевим судом об`єктивно розглянуті матеріали кримінального провадження, який в межах своїх прав та обов`язків використав всі можливі заходи та способи для встановлення істини по справі, допитав обвинуваченого, свідка, дослідив письмові докази та прийшов до обґрунтованого висновку про достатність доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої дотримано вимог Кримінального закону та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання». Враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, який винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, проходив курс лікування у психіатричній лікарні з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок зловживання спиртними напоями. Абстинентний синдром з делірієм». Відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, тому в межах санкції ч.1 ст.115 КК України призначив покарання у виді 9 років позбавлення волі, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, при цьому наближено в бік мінімального строку, передбаченого санкцією даної статті,

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку щодо порушення вимог процесуального та матеріального права. В зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий - суддя -

Судді -