Номер провадження: 11-сс/813/1273/25
Справа № 511/1957/25 1-кс/511/708/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 13.06.2025, якою в межах к/п № 0000387 від 16.05.2025 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в рф, громадянина рф, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, працюючого по найму, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.08.2025, із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.08.2025 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, та наявність ризиків, передбачених п.п.п 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу, який водночас не є для підозрюваного безальтернативним.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- копія клопотання слідчого та матеріалів, якими воно обґрунтовувалося було вручене стороні захисту лише за годину до початку судового засідання;

- перелік матеріалів, якими слідчий обґрунтував доводи свого клопотання взагалі не наведений. У клопотанні також не наведена загальна кількість сторінок матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, окрім того, вони являють собою прості копії документів, які жодним чином не засвідчені;

- підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, він надавав особам виключно послуги таксі;

- заявлені органом досудового розслідування ризики мають характер припущень, оскільки не доведені будь-якими доказами, відтак не можуть створювати для підозрюваного жодних негативних правових наслідків;

- органом досудового розслідування недоведена неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 ;

- поза увагою слідчого судді залишилися відомості, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, у нього на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, а дружина має тяжку онкологічну хворобу, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 13.06.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про апеляційний розгляд повідомлявся належним чином.

Враховуючи неявку прокурора в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, врахувавши думку захисника та підозрюваного, які не заперечували щодо розгляду скарги за відсутності прокурора, на підставі вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 13.06.2025 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, порад та вказівок, вчинене щодо кількох осіб з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Так, згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_6 вступив у попередню злочинну змову із невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений час, дату та місці, з метою переправлення громадян України, які мають намір незаконно перетнути державний кодон України з метою уникнення мобілізації, достовірно знаючи про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який неодноразово продовжено у встановленому порядку.

Згідно розробленого плану, ОСОБА_6 мав зустріти громадян України призовного віку, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України, та забезпечити їх транспортом для подальшого перевезення до визначеного місця переправлення через державний кордон України.

На виконання своєї ролі, з метою реалізації спільного злочинного плану, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, упродовж травня - червня 2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, через месенджер «Telegram» підшукала громадян України призовного віку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виявили бажання за грошові кошти незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску.

Надалі, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання своєї ролі, з метою реалізації спільного злочинного плану, 11.06.2025 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою застосунку «Telegram» надала вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибути 12.06.2025 о 05:30 год. на Привокзальну площу в м. Одесі, де останніх буде зустрічати особа, яка здійснюватиме їх безпосереднє перевезення до визначеного місця переправлення через державний кордон України.

У свою чергу, ОСОБА_6 , на виконання своєї ролі, з метою реалізації спільного злочинного плану, 12.06.2025 біля 05:47 години зустрів громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на території Привокзальної площі м. Одеси та використовуючи транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , чорного кольору, перевіз останніх до визначеного місця переправлення через державний кордон України, в с. Грабово, Кодимської територіальної громади, Подільського району, Одеської області.

У подальшому, ОСОБА_6 , з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, за сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон, знаходячись в с. Грабово, Кодимскої територіальної громади, Подільського району, Одеської області, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 50 доларів США, що станом на 12.06.2025 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ складає 2075 грн. 50 коп. та від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 500 доларів США, що станом на 12.06.2025 за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ складає 20 755 грн.

Після отримання грошових коштів від вищевказаних осіб, ОСОБА_6 затримано працівниками Державної прикордонної служби України та Національної поліції України.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: - показаннями свідка ОСОБА_10 від 16.05.2025, який повідомив, що він у даній справі співробітничав з правоохоронними органами з метою викриття осіб, які сприяють незаконному переміщенню осіб призовного віку через ДКУ; протоколом обшуку від 12.06.2025, під час якого у транспортному засобі ОСОБА_6 вилучено грошові кошти, які було отримано працівниками правоохоронних органів із загального фонду Державного бюджету України для проведення контролю за вчиненням злочину та використано у даній справі; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.06.2025, який повідомив, що з червня 2025 року пішов з військової служби у СЗЧ, а тому мав намір незаконно покинути територію України, для чого за допомогою своєї матері знайшов контакти в месенджері, які за грошову винагороду повинні були йому в цьому допомогти і скористався ними; - протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; постановами про визнання речовими доказами грошових коштів та мобільних телефонів.

Що стосується тверджень захисника про неправильну кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_6 , в діях якого відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, оскільки оцінка правильності кваліфікації дій надається судом на іншій стадії провадження, зокрема, стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, при цьому, за результатами проведення судового розгляду також вирішенню підлягає питання стосовно наявності або відсутності в діях особи складу конкретного кримінального правопорушення, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов стійкого переконання, що в даному випадку сукупність зібраних органом досудового розслідування у зазначеному провадженні доказів, достатньо для формування стійкого переконання у причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тому підозра у вчиненні останнім зазначеного злочину є обґрунтованою.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо порушення слідчим суддею вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, зокрема, ненадання мінімального 3-х годинного строку до початку судового розгляду клопотання для ознайомлення підозрюваного та його захисників з матеріалами, які обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу, оскільки такі доводи спростовуються наданими апеляційному суду матеріалами.

Так, в матеріалах провадження містяться розписки про отримання копії клопотання та доданих до нього матеріалів підозрюваним ОСОБА_6 - 12.06.2025 о 14.30 год та захисником - 13.06.2025 о 11.30 год. (а.п. 8), в той час як згідно журналу судового засідання № 4691341 від 13.06.2025 (а.п. 191-194, судовий розгляд клопотання розпочато о 14.10 год., з оголошенням перерви у судовому засіданні до 15.30 год. за клопотанням підозрюваного про ознайомлення з матеріалами клопотання слідчого, після чого розгляд було продовжено о 15.53 год., що свідчить про дотримання слідчим суддею приписівч. 2 ст. 184 КПК України. При цьому, захисник ОСОБА_7 після перерви в судовому засіданні пояснив, що з матеріалами ознайомився, додаткового часу для ознайомлення не просив, водночас, вказавши, що вказані матеріали мають погану якість, належним чином не засвідчені, відповідних клопотань про надання оригіналів відповідних документів не заявляв. Як і не заявляв відповідних клопотань під час апеляційного розгляду, в той же час захисник мав достатньо часу для ознайомлення з такими матеріалами після розгляду клопотання судом 1-ої інстанції та до перегляду ухвали слідчого судді в апеляційному порядку.

Отже, наведені обставини свідчать про безпідставність доводів сторони захисту в цій частині.

Окрім того, також є безпідставними доводи сторони захисту що, слідчим у клопотанні не наведений перелік матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтував доводи клопотання, з огляду на зміст ч. 3 ст. 184 КПК України, у якій вказано лише про те, що до клопотання додаються копії відповідних матеріалів, при цьому вказаною нормою кримінального процесуального закону не передбачено наведення у клопотанні переліку таких матеріалів.

Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що заявлені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не є доведеними апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається із обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти аналогічні правопорушення, що у сукупністю із обґрунтованістю підозри є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, зважаючи на обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, вчиненого у найбільш несприятливий для держави період, у час коли є необхідним здійснювати відсіч рф, внаслідок повномасштабного вторгнення, його тяжкості, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна, початковість стадії досудового розслідування, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, в даному випадку тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому у злочину сама по собі може бути достатнім мотивом для здійснення дій, направлених на переховування від органів досудового розслідування й суду та зазначена позиція апеляційного суду кореспондується із практикою ЄСПЛ, який в рішенні «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Отже, враховуючи суспільну небезпечність інкримінованих діянь, є достатньо підстав вважати, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Окрім того, апеляційний суд враховує специфіку інкримінованого злочину, вчиненого з корисливих мотивів, системність злочинних дій, вчинених ним за вказівкою невстановлених досудовим розслідуванням осіб як організаторів, що також свідчить про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також апеляційний суд не може виключити існування ризику, який передбачений п.3) ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії.

Ба більш, апеляційний суд приймає до уваги те, що злочини ймовірно вчинено щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, не відповідають дійсності посилання сторони захисту на недоведеність стороною обвинувачення існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки як вже раніше зазначалось, обґрунтовуючи необхідність у застосуванні найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано послався на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно того, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають троє дітей та дружина із тяжким захворюванням, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для застосування менш суворого запобіжного заходу, більш того, вони обставини не стали стримуючими факторами для підозрюваного для імовірно вчинення тяжкого злочину.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд також відхиляє доводи захисника про необґрунтованість висновку слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, та констатує, що висновок суду в цій частині є правильним, зроблений з урахуванням особи підозрюваного та обставин інкримінуємого йому злочину.

Апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Більш того, запобіжний захід застосований до ОСОБА_6 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буд перевірена слідчим суддею через нетривалий час в порядку, передбаченому ст. 194 КПК України.

При цьому, застосований до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не є безальтернативним, оскільки слідчим суддею обґрунтовано була передбачена застави, яка й була внесена за підозрюваного іншою особою (заставодавцем) 17.06.2025 у розмірі, визначеному оскаржуваною ухвалою, що свідчить про її помірність для ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської обл. від 13.06.2025, якою в межах к/п№0000387 від 16.05.2025 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.08.2025, із визначенням застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4