Дата документу 02.04.2025 Справа № 333/552/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/552/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/168/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 02 квітня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 не містить будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про наявність ознак кримінально-карних діянь на день її подання, тому і підстави для внесення відповідних відомостей до ЄРДР відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати посадових осіб внести відповідні відомості до ЄРДР, надати йому, як скаржнику потерпілому згідно з ч.ч.1, 2 ст.55 КПК України? витяг з ЄРДР з інформацією про групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у справі.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що у слідчого судді не було документальних доказів на підтвердження факту скерування на його адресу відповіді на його заяву.

Звертає увагу, що лист датований 22 січня 2024 року до розгляду подій у 2025 році не має ніякого відношення. Слідчий суддя констатує про його скаргу від 21 січня 2025 року.

Вважає, що слідчий суддя досліджував документи, які не мають ніякого відношення до його скарги та не мають документального ґрунтування, якими повинні бути, зокрема, копія опису вкладення до цінного листа, завірена співробітником пошти та направлена рекомендованим листом.

Зауважує, що він загострював увагу слідчого судді на тому, що слідчий ОСОБА_7 схилився до надання суду неправдивих відомостей, щоб ввести суд в оману.

Посилається на те, що слідчий суддя не досліджував ст.55 КПК України.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що за його проханням у скарзі розгляд по ній слідчий суддя здійснював без його участі, а оскаржувану ухвалу він отримав 04 лютого 2025 року.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. У своїй апеляційній скарзі останній просив здійснювати розгляд вказаного провадження без його участі.

Прокурор та представник ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання.

Клопотань про відкладення розгляду провадження учасники процесу не надсилали.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю апелянта, прокурора та представника ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 22 січня 2025 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла датована 30 грудня 2024 року скарга ОСОБА_6 , на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви останнього.

27 січня 2025 року слідчий суддя оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 з наведених вище мотивів.

Дослідивши матеріали провадження, в т.ч. зміст самої заяви ОСОБА_6 про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді і звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, 24 грудня 2024 року ОСОБА_6 направив поштою до ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, заяву про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, в якій просив зареєструвати відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом бездіяльності посадових осіб відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, яка полягає у ненаданні йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0003335 від 08 серпня 2015 року та ненаданні копії постанови про закриття кримінального провадження від 07 січня 2021 року по цій справі.

У заяві від 24 грудня 2024 року ОСОБА_6 в цілому зазначив про вчинення на його думку працівниками відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, а саме слідчим ОСОБА_8 , його керівником ОСОБА_9 та посадовими особами Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 КК України, оскільки останні ігнорують його заяви, зокрема останню - від 18 грудня 2024 року щодо надання йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0003335 від 08 серпня 2015 року та копії постанови про закриття кримінального провадження від 07 січня 2021 року по цій справі.

Проте, у заяві не наведено конкретних даних, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, яке підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а убачається лише незгода з діями слідчого, прокурора в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження №0003335 від 08 серпня 2015 року.

На це обґрунтовано звернув увагу і слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

В матеріалах справи, наявна копія листа старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) ТУ ДБР у м.Мелітополі полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , на вищевказану заяву ОСОБА_6 .

У вказаному листі зазначено, що в ході вивчення повідомлення ОСОБА_6 встановлено, що останній просить притягнути до відповідальності посадову особу відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНІ в Запорізькій області ОСОБА_8 та посадових осіб Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя за факт ненадання йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та ненадання копії постанови про закриття кримінального провадження. Проте, кримінальне правопорушення, передбачене ст.367 КК України, має матеріальний склад і для наявності складу кримінального правопорушення у разі службової недбалості, тобто невиконання або неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, мають настати наслідки у вигляді, як мінімум істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Відповідно до примітки 3 ст.364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В той же час, зі змісту заяви ОСОБА_6 не вбачається, щоб діями посадових осіб відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області або Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя останньому було спричинено матеріальну шкоду, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Таким чином, заява ОСОБА_6 не містить відомостей, які б вказували на наявність ознак будь-якого кримінального правопорушення, підслідного слідчим органам Державного бюро розслідувань. Також, останньому було роз`яснено про можливість оскарження прийнятого рішення.

В свою чергу, частина перша статті 214 КПК України не покладає на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язку вносити відомості до ЄРДР за будь-якими заявами чи повідомленнями. Вказана норма закону зобов`язує зазначених осіб внести до ЄРДР відповідні відомості лише за заявою чи повідомленням, у яких викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Отже, звернення, які не містять достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути безальтернативною підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2021 року в справі №556/450/18, де серед іншого зазначено, що «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення…».

У заяві ОСОБА_6 таких вагомих обставин не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні поданої скарги.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що в діях уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, не убачається бездіяльності у розумінні положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а думка апелянта про протилежне є помилковою.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Те, що слідчий суддя помилково вказав, що лист з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, датований 22 січня 2024 року замість 22 січня 2025 року (на, що звертає увагу апелянт), на думку колегії суддів, само по собі не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, керувався документами, які не мають ніякого відношення до його скарги, є помилковими та спростовується змістом як самої оскаржуваної ухвали так і наявними матеріалами провадження.

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків слідчого судді не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4