Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4273/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/694/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000055 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

встановив:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000055 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано виннною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та призначено їй покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

12.08.2025 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання від прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі 15 років або довічного позбавлення волі, та наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить її належної процесуальної поведінки.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання зазначеного клопотання, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 в заперечення клопотання прокурора, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, яке є особливо тяжким злочином, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше судима.

Крім того, майновий стан, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 не змінились з часу застосування до останньої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризики, на які посилаться прокурор, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, на переконання апеляційного суду не зменшилися, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить її належну процесуальну поведінку.

Так, ризик можливого переховування обгрунтований тим, що під тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченій, останння може вчиняти такі спроби, оскільки перешкоди для цього відсутні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_8 обвинувачується, є високим.

Отже, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченої ОСОБА_8 ніж тримання під вартою.

Водночас, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи стадію апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.176 КК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у виді тримання під вартою.

Відповідно до абзацу 8 ч. 4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема, щодо злочину, передбаченого ст.111 КК.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, вчиненого проти держави в умовах воєнного стану, колегія суддів зауважує, що до останньої не може бути застосовано іншого запобіжного заходу крім тримання під вартою, а виходячи з положень абз.8 ч.4 ст.183 КПК України колегія суддів не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Посилання захисника та обвинуваченої на те, що до останньої може бути застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту суперечить вимогам ч.6 ст.176 КПК, а отже не грунтується на вимогах закону.

Враховуючи, що апеляційному суду потрібен певний час для розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2025, проте, закінчити апеляційний розгляд до спливу строку запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин (зміна складу суду, відпустка судді-доповідача, необхідність захисника ознайомитися з матеріалами справи в повному обсязі), колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11.10.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 331, 405 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 11 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 11.10.2025 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: