Справа № 127/965/22
Провадження №11-кп/801/568/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_2 (суддя-доповідач),

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000048, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 травня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, громадянки України, неодруженої, із середньою-спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 255 КК України у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності;

за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності;

за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності.

Ухвалено строк покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2020 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 залишено без змін - утримання під вартою.

Вирішено питання процесуальних витрат.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що з серпня 2019 року вона брала участь у злочинній організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин по території України, через поштового оператора ТОВ «Нова Пошта» та виконувала керівну роль окремої ланки злочинної організації, яка здебільшого здійснювала свою злочинну діяльність на території м. Вінниці, м. Одеси, м. Києва та Київської області.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 суд кваліфікував:

за ч. 2 ст. 255 КК України, як участь у злочинній організації;

за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, у складі злочинної організації;

за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчинене повторно, у складі злочинної організації;

за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинене повторно, у складі злочинної організації;

за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, особливо небезпечних наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчинене повторно, у складі злочинної організації;

за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів та особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах, психотропних речовин та особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене повторно, у складі злочинної організації.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року скасувати в частині призначеного додаткового покарання через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить скасувати призначене додаткове покарання у вигляді конфіскації належної їй частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

у квартирі, що підлягає конфіскації зареєстрована малолітня дитини, відтак застосування судом першої інстанції додаткового покарання у виді конфіскації цього майна є помилковим.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що суд правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Указаний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 щодо безпідставного призначення додаткового покарання у виді конфіскації належного їй на праві власності майна, зокрема, частки на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Статтями 51, 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, є конфіскація майна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено з корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями потрібно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Вирішуючи питання щодо доцільності призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд має виходити з наявності чи відсутності у діях винного корисливого мотиву.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення, захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

У цих нормах конфіскація майна передбачена як обов`язкове додаткове покарання.

Наявність у ОСОБА_7 корисливого мотиву при вчиненні кримінальних правопорушень встановлена органом досудового розслідування за змістом обвинувального акта та доведена доказами у справі під час судового розгляду.

Відтак рішення суду про необхідність призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 щодо виключення з переліку майна, що підлягає конфіскації належної їй частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у якій зареєстрована та проживає малолітня дитина, є безпідставними з огляду на таке.

Частиною третьою статті 59 КК України встановлено, що перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Відтак питання про виключення житла з переліку майна, на яке звертається стягнення, повинно вирішуватися в порядку виконання судових рішень.

Указана позиція узгоджується з висновком, викладеним у постанові колегії суддів третьої судової палати ККС ВС від 12 квітня 2021 року у справі № 759/17882/19 (провадження № 51-4554км20).

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення в частині призначеного додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування чи зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не установлено.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4