ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1463/25 Справа № 210/911/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року Кривий Ріг

06.08.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2025р., якою щодо підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000509 від 16.05.2022р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з 09.07.2025р. до 07.09.2025р. без визначення розміру застави

за участю захисника ОСОБА_8

підозрюваної (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з 09.07.2025р. до 07.09.2025р. без визначення розміру застави

Із ухвалою слідчого судді не погодилась захисник ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій:

- вважає, що вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 5 ЄКПЛ, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, що є порушенням вимог ст. 370 КПК України, та відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України таке порушення є підставою для її скасування;

- зазначає, що 10.07.2025р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, інкриміновані їй події охоплюють проміжок часу з січня 2023 року по червень 2024 року, проте вона була затримана в порядку ст. 208 КПК України тільки 09.07.2025р., та підстави для затримання були відсутні;

- наголошує, що ОСОБА_7 не була затримана під час вчинення злочину або після нього, вона не підозрюється у вчиненні корупційного злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, підстави вважати, що вона може втекти з метою ухилення від кримінальної відповідальності за ст. 255 КК України відсутні;

- вказує, що підозрювана була обізнана про проведення розслідування у даному провадженні, оскільки ще в червні 2024 року у неї за місцем проживання проводився обшук і вона не переховувався після нього, продовжувала мешкати за тією ж адресою і після чого жодного разу не викликалась;

- зазначає, що зі змісту оголошеної їй підозри не вбачається, що її роль в інкримінованих діяннях є реальною, докази на обґрунтованість підозри відсутні, клопотання прокурора не містить відповідного посилання на такі докази, а слідчим суддею вказана обставина не була врахована, що є порушенням ст. 5 ЄКПЛ, ризики, передбачені пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не підтверджені;

- наголошує, що ОСОБА_7 постійно мешкала за однією і тією же адресою, навіть не зважаючи на проведення обшуку у неї, будучи обізнаною як мінімум з червня 2024 року про існування даного кримінального провадження і не переховувалася, не розшукувалася, до органу досудового розслідування не викликалася; при обшуках та її затриманні заборонені до обігу речі та предмети в неї та за місцем перебування не було знайдено; досудове розслідування триває вже значний проміжок часу, а саме більше 3 років, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що всі речі та докази, які орган досудового розслідування вважав за потрібне вилучити та зібрати вилучені та зібрані;

- вважає, що розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя допустив істотні порушення вимог ст. ст. 194, 196, 197 КПК України, та дійшов висновку щодо обґрунтованості повідомленої підозри та про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте слідчий суддя при цьому не дотримався вимог щодо надання оцінки підозри «стандартам обгрунтованості» та не навів жодного обґрунтування наявності хоча б одного з таких ризиків і вони ґрунтуються лише на припущенні їх існування;

- вважає, що рішення слідчого судді щодо підозрюваної ОСОБА_7 суперечить практиці ЄСПЛ, викладеній у рішенні «Летеллье проти Франції» від 26.06.1991р. § 43, рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» від 08.02.2005р., заява № 45100, п. 99), рішенні у справі «Кляхін проти Росії» , заява № 46082/99, від 30.11.2004р., п. 65, в яких зазначено, що хоча суворість очікуваного вироку є суттєвим елементом, проте тяжкість обвинувачення сама по собі не може виправдати тримання під вартою;

- прохає, ухвалу слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 відмовити, застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, з покладенням на неї обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України на розсуд суду, або визначити розмір застави, відповідно до вимог ст. 182 КПК України.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисників та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 було встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000509 від 16.05.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 361 КК України.

В рамках досудового розслідування на підставі зібраних доказів ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_10 усвідомлюючи, що систематичне скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки без залучення співучасників (керівників окремих ланок у складі злочинної організації, виконавців, пособників) є неможливим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.01.2023, перебуваючи на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_10 залучив до складу злочинної організації ОСОБА_7 , ОСОБА_11 в якості керівників окремих ланок у складі злочинної організації, ознайомив останніх із розробленим злочинним планом, довів до їх відома деталі вищевказаного розробленого злочинного плану.

У свою чергу ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 08.01.2023 надали (кожний окремо) свою добровільну згоду на участь у складі злочинної організації.

ОСОБА_7 , діючи за погодженням із ОСОБА_10 , перебуваючи на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не пізніше 08.01.2023 залучила до складу злочинної організації в якості виконавців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ознайомила останніх із розробленим злочинним планом.

ОСОБА_11 , діючи за погодженням із ОСОБА_10 , перебуваючи на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не пізніше 08.01.2023 залучив до складу злочинної організації ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ознайомив останніх із розробленим злочинним планом.

В свою чергу ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , керуючись корисливим мотивом, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 21.02.2022 надали (кожний окремо) свою добровільну згоду на участь у складі злочинної організації.

За висновком слідчого судді стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, при цьому слідчим суддею доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри до уваги не прийнято.

Слідчий суддя дослідивши сукупність доказів наданих органом досудового розслідування, та фактичні обставини кримінального правопорушення, дійшов висновку про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваної, міцність її соціальних зв`язків, її суспільну небезпеку, встановив існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме впливу на свідків у кримінальному провадженні, переховування від органів досудового слідства та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, тому вважав доцільним обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя прийняв до уваги, що підозрюваній інкримінується вчинення злочину, який кваліфікуються за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України та внаслідок діяльності організованої злочинної групи наступним особам було завдано матеріальної шкоди, а саме ОСОБА_20 на загальну суму 8000грн., ОСОБА_21 на загальну суму 108 953,9 грн., ОСОБА_22 на загальну суму 21919,15грн., ОСОБА_23 на загальну суму 59750грн., ОСОБА_24 на загальну суму 37 276,45грн., ОСОБА_25 на загальну суму 24633грн., ОСОБА_26 на загальну суму 93 290,14грн., ОСОБА_27 на загальну суму 4753 грн., ОСОБА_28 на загальну суму 51476,81грн., ОСОБА_29 на загальну суму 71460 грн., ОСОБА_30 на загальну суму 241 990,74грн., ОСОБА_31 на загальну суму 59094 грн., ОСОБА_32 на загальну суму 9005,59 грн., ОСОБА_33 на загальну суму 73016 грн., ОСОБА_34 на загальну суму 114369 грн., ОСОБА_35 на загальну суму 4141,12грн., ОСОБА_36 на загальну суму 43000грн., ОСОБА_37 на загальну суму 19800грн., ОСОБА_38 на загальну суму 12903,90 грн., ОСОБА_39 на загальну суму 32089,65 грн., ОСОБА_40 на загальну суму 232089грн., ОСОБА_41 на загальну суму 48541грн. які організатором та керівниками керівників окремих ланок злочинної організації розподілено між учасниками злочинної організації відповідно до виконуваних ролей.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, зокрема, ч. 1 ст. 255 КК України, у зв`язку з чим керуючись дискреційними повноваженнями суду, слідчий суддя дійшов до висновку не визначати розмір застави.

Суд апеляційної інстанції встановив, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 194 КПК України дослідив сукупність доказів, якими обґрунтована підозра, та наявність ризиків з боку підозрюваного, які зазначені у клопотання слідчого, відомості про його особу та встановив, що ризики з боку підозрюваного, на які наголосив прокурор, є підтвердженими.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками слідчого судді погоджується та вважає їх законними та вмотивованими з урахуванням наступного.

Так судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч.1 ст. 255 КК України за ознаками керівництва структурними частинами злочинної організації.

- ч. 4 ст. 28 ч.4 ст. 190 (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого повторно та вчинене злочинною організацією;

- ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчиненого повторно та вчинене злочинною організацією.

Суд апеляційної інстанції, врахувавши наведене вище та дослідивши висновки слідчого судді, які були покладені в обґрунтування прийнятого рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши матеріали судової справи, вважає, що підозра у вчиненні обвинуваченим вказаних вище дій є обґрунтованою та підтверджена доказами, якими є:

- протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 07.11.2023, від 06.05.2024, спостереження за місцем від 06.05.2024, спостереження за особами 06.05.2024), за результатами яких задокументовані факти приватного здійснення дзвінків потерпілим особам та спілкування між учасниками злочинної організації;

- протоколи огляду, вилучених в ході обшуків мобільних телефонів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 . ОСОБА_17 , в яких зафіксовані обмін текстовими, голосовими та мультимедійними повідомленнями між співучасниками щодо здійснення підбору абонентських номерів, передачі встановлених номерів для опрацювання іншим учасникам злочинної організації, дзвінки потерпілим особам, блокування та подальше несанкціоноване втручання до онлайн-банкінгів, з метою зміни пін-коду до карткових рахунків, оформлення кредитів з використанням персональних даних потерпілих, переказу наявних коштів потерпілих на банківські карткові рахунки підконтрольні співучасникам злочину з наданням подальших вказівок учасникам злочинної організації, які здійснювали переведення коштів потерпілих, приховування слідів вчинення злочину;

- документи, отриманими в ході тимчасових доступів з банківських установ та мобільних операторів, що підтверджують здійснення дзвінків потерпілим особам, блокування абонентських номерів, здійснення фінансових операцій з коштами одержаними злочинним шляхом;

- показання свідків (дропів) ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , які допитані відповідно до вимог ст. 615 КПК України із застосуванням технічних засобів аудіо, - відео фіксації, які використовувались учасниками злочинної організації якості «дропів», надавали свої дані для оформлення банківських карток, які в подальшому використовувались учасникам злочинної організації для здійснення фінансових операцій з коштами потерпілих;

- протоколи обшуків від 11.06.2024 за місцем проживання ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_45 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , за результатами яких вилучено мобільні телефони, сім-холдери, банківські картки;

- протоколи впізнання за фотознімками ОСОБА_48 ОСОБА_10 , ОСОБА_50 ОСОБА_51 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_52 ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ;

- показання 22 потерпілих.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні прокурора, є підтвердженими, та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ризики, пов`язані з передбачуваною протиправною поведінкою підозрюваного, можуть негативно вплинути на кримінальне провадження. Це може включати ухилення від слідства, перешкоджання встановленню істини, вплив на свідків, а також повторне вчинення злочинів, що повинно враховуватись у сукупності при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу з існуючим суспільним інтересом, спричиненим протиправними діями підозрюваного, та необхідності відповідної реакції суду

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ст. 5 ЄКПЛ, є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, що є порушенням вимог ст. 370 КПК України, та відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України таке порушення є підставою для її скасування є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги захисника, що 10.07.2025р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України, інкриміновані їй події охоплюють проміжок часу з січня 2023 року по червень 2024 року, проте вона була затриманий в порядку ст. 208 КПК України тільки 09.07.2025р., та підстави для затримання були відсутні, є також неслушними, оскільки підставою затримання підозрюваного стали достатні докази, здобуті органом досудового розслідування, та на підставі яких ОСОБА_7 було оголошено про підозру у вчиненні наведених вище кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_7 не була затримана під час вчинення злочину або після нього, він не підозрюється у вчиненні корупційного злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, підстави вважати, що він може втекти з метою ухиленні від кримінальної відповідальності за ст. 255 КК України відсутні, також не мають під собою підґрунтя, оскільки затримання підозрюваного відповідає вимогам ст. 208 КПК України, обґрунтованість затримання підтверджена сукупністю доказів.

Доводи апеляційної скарги захисника, що підозрювана була обізнана про проведення розслідування у даному провадженні, оскільки ще в червні 2024 року в нього за місцем проживання проводився обшук і вона не переховувався після нього, продовжувала мешкати за тією ж адресою і після чого жодного разу не викликалася, також є неслушними, оскільки саме після оголошення ОСОБА_7 повідомлення про підозру вона набула статусу підозрюваного, та у неї перед органом досудового розслідування та судом виникли процесуальні обов`язки та вона отримала процесуальний статус, наслідком якого є кримінальне переслідування щодо неї.

Доводи апеляційної скарги захисника, що зі змісту оголошеної їй підозри не вбачається, що її роль в інкримінованих діяннях є реальною, докази на обґрунтованість підозри відсутні, клопотання прокурора не містить відповідного посилання на такі докази, а слідчим суддею вказана обставина не була врахована, що є порушенням ст. 5 ЄКПЛ, ризики, передбачені пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінальних правопорушень ґрунтується на сукупності доказів, та її зміст сторона захисту має оскаржити відповідно до вимог ст. 303 КПК України, після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом, таким чином дана стадія кримінального провадження не покликана вирішувати питання щодо змісту підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника, що ОСОБА_7 постійно мешкала за однією і тією же адресою, навіть не зважаючи на проведення обшуку у неї, будучи обізнаною як мінімум з червня 2024р. про існування даного кримінального провадження і не переховувалася, не розшукувалася, до органу досудового розслідування не викликалася; при обшуках та її затриманні заборонені до обігу речі та предмети в неї за місцем перебування не було знайдено; досудове розслідування триває вже значний проміжок часу, а саме більше 3 років, з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що всі речі та докази, які орган досудового розслідування вважав за потрібне вилучити та зібрати вилучені та зібрані, також не мають під собою підґрунтя, оскільки суд апеляційної інстанції вважає, що визначальним чинником у даній ситуації для ймовірної протиправної, позапроцесуальної поведінки підозрюваної, яку слід запобігти для завдань кримінального провадження, є набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваної.

Доводи апеляційної скарги захисника, що розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчий суддя допустив істотні порушення вимог ст. ст. 194, 196, 197 КПК України, та дійшов висновку щодо обґрунтованості висунутої підозри та про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте слідчий суддя при цьому не дотримався вимог щодо надання оцінки підозри «стандартам обґрунтованості» та не навів жодного обґрунтування наявності хоча б одного з таких ризиків і вони ґрунтуються лише на припущенні їх існування, також є неслушними, у урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо змісту підозри, які наведені вище, та набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги захисника, що рішення слідчого судді щодо підозрюваної ОСОБА_7 суперечить практиці ЄСПЛ, викладеній у рішенні «Летеллье проти Франції» від 26.06.1991р. § 43, рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії» від 08.02.2005р., заява № 45100, п. 99), рішенні у справі «Кляхін проти Росії» , заява № 46082/99, від 30.11.2004р., п. 65, в яких зазначено, що хоча суворість очікуваного вироку є суттєвим елементом, проте тяжкість обвинувачення сама по собі не може виправдати тримання під вартою, також є неслушними з урахуванням наступного.

Ймовірність покарання для підозрюваного може стати та слід вважати визначальним, з урахуванням його молодого віку, для переховування від суду, оскільки такі дії носитимуть для підозрюваного менш обтяжливий характер та наслідки, ніж перебування під вартою.

Кримінальний процесуальний закон у якості ризиків, крім іншого, також має на увазі високу долю передбачуваної небезпеки вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, яка дозволяє суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу, яким у даному випадку є тримання під вартою.

У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріально-правовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи викладене вище, доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2025р., якою щодо підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000509 від 16.05.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з 09.07.2025р. до 07.09.2025р. без визначення розміру застави залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2025р., якою щодо підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000509 від 16.05.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з 09.07.2025р. до 07.09.2025р. без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді