Справа № 561/964/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року с-ще Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне кримінальне провадження № 0000435 від 13 липня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, жителя АДРЕСА_1 , майстра із заготівельних робіт Річицького лісництва, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

УСТАНОВИВ:

13 липня 2025 року близько 01:00 год ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Ауді», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Центральна, що в с. Нобель, Вараського району, Рівненської області, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений працівниками відділення поліції № 2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області - інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 та інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , які відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про національну поліцію» є службовими особами правоохоронного органу Національної поліції України. В подальшому поліцейським було роз`яснено ОСОБА_4 причину зупинки, а саме: порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Крім цього, під час спілкування з ОСОБА_4 поліцейськими було встановлено, що останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, про що той заперечував та йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він відмовився, чим порушив п. 2.9 та п. 2.5 ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та на вимогу поліцейського водій повинен пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв`язку з цим, поліцейськими ВП №2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області було прийнято рішення про оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_4 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що водію було доведено до відома.

Також інспектором ОСОБА_6 здійснено повідомлення ОСОБА_4 про те, що проводиться відеофіксація у порядку статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію України».

В подальшому, 13 липня 2025 року близько 01:30 год ОСОБА_4 , будучи агресивно налаштованим по відношенню до інспектора СРПП ВП №2 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник Національної поліції України, який перебував в однострої із знаками розрізнення, діючи цілеспрямовано, умисно рукою зірвав нагрудний портативний відеореєстратор, який знаходивсь на форменій футболці ОСОБА_6 , з метою перешкоджання здійснення відеофіксації його дій, та в подальшому викинув його на траву. Окрім цього, ОСОБА_4 , внаслідок вчинення своїх протиправних дій, пошкодив вищевказану футболку, яка на той час знаходилась на інспектору СРПП ОСОБА_6 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

На стадії досудового розслідування 24 липня 2025 року між прокурором Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 разом з його захисником адвокатом ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості її сторонами сформульовано підозру та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 342 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої підозри.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 його захисник адвокат ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_3 кожен окремо, під час підготовчого судового засідання, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просили угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в ній вид та міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з такого.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, а за змістом абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні у якому бере участь потерпілий допускається у випадку надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, потерпілий надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості. Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився про що подав письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підставі для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374-376, 474, 475 КПК України

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000453 від 13 липня 2025 року, укладену між прокурором Зарічненського відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_4 , разом з його захисником ? адвокатом ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі Однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (Сімнадцять тисяч гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1