Справа № 950/1954/25
Провадження № 1-кс/950/377/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м. Лебедин

Слідчий суддя Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

30.06.2025 слідчому судді надійшло клопотання слідчого, погоджене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, слідчий просить накласти арешт на вилучене в ході досудового розслідування майно, а саме автомобіль марки ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що 28.06.2025 о 20 год. 25 хв. в м. Лебедин по вул. Героїв Майдану, 22 ОСОБА_5 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку центра міста, не вибрав безпечної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважний, внаслідок чого здійснив лобове зіткнення з автомобілем ДАФ, який рухався назустріч. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки зліва, кісток тазу зліва, ЗТГК, перелому ребер ліворуч. За таких обставин слідчий просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ, оскільки такий відповідає критеріям речового доказу.

Відповідно до п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, ч. 1 ст. 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Однак, у клопотанні слідчого відсутні посилання на особу потерпілого, якому даним кримінальним правопорушенням спричинено тілесні ушкодження відповідної тяжкості, тобто всупереч п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна.

Слідчий не обґрунтував чому, з огляду на наявні обставини справи, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право особи на мирне володіння майном, а також ту обставину, що накладенням арешту на майно якимось чином може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із таким клопотанням.

Тобто клопотання слідчого не містить підстав, мети та обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-172 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000224, повернути прокурору прокурору Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Для усунення недоліків клопотання встановити сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6