Дата документу 03.09.2025
Справа № 334/3529/25
Провадження № 1-кп/334/538/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.04.2025 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя засуджений за ч. 4 cт. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі cт. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на два роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , в період часу з 07.02.2025 по 08.02.2025, більш точного часу судом не встановлено, у період дії воєнного стану, перебуваючи в якості гостя у ОСОБА_6 , за адресою її мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , в процесі вживання алкогольних напоїв з потерпілою у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S8» 4/64 Gb в корпусі чорного кольору, бездротових навушників «Lenovo НЕ05» чорного кольору, планшету «Хіаomі Redmi Pad 4/128 Гб», зарядного пристрою «Zane» в корпусі салатового кольору, ємкістю 10 000 mAh та грошових коштів на загальну суму 8189 гривень 70 копію, які на праві власності належать ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 , у вказаний час, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення вказаного майна ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою швидкого та незаконного збагачення, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись обстановкою яка склалась, а саме тим, що в момент вчинення кримінального правопорушення потерпіла спала в іншій кімнаті вищевказаної квартири, скоїв крадіжку чужого майна, а саме: мобільного телефону марки мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S8» 4/64 Gb в корпусі чорного кольору, вартістю 3666 гривень 67 копійок, бездротових навушників «Lenovo НЕ05» чорного кольору, вартістю 354 гривень 88 копійок, планшету «Хіаоmі Redmi Pad 4/128 Гб», вартістю 5266 гривень 80 копійок, зарядного пристрою «Zane» в корпусі салатового кольору, ємкістю 10 000 mAh, вартістю 1500 гривень та грошових коштів на загальну суму 8 189 гривень 70 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким в подальшому розпорядившись на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 18 978 гривень 05 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що його рішення є добровільним, наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, яке пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно із приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітніх дітей, офіційно непрацевлаштований, раніше судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, оскільки зазначене покарання відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого.

Суд, враховуючи поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, його ставлення до вчиненого, а також той факт, що обвинуваченому призначено покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі вважає, що підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Відповідно до положень п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», коли особа, щодо якої застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Інкримінований ОСОБА_4 у цій справі злочин вчинений ним у період часу з 07.02.2025 року по 08.02.2025 року, а попередній вирок Ленінського районного суду винесено 25.04.2025 року, відтак вказаний вирок слід виконувати окремо.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дати фактичного затримання 23 липня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 23 липня 2025 року до набрання вироком законної сили відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

На підставі ч.4 ст.70 КК України попередній вирок Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25.04.2025 року щодо ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз у розмірі 7 401 (сім тисяч чотириста одну) гривню 85 копійок.

Речові докази: DVD-диск із записом з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- спеціальний сейф-пакет №7582879 з вісьмома слідами папілярних узорів та спеціальний сейф-пакет №5790138 з дактилокартами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження;

- планшет «Хіаomі Redmi Pad 4/128 Гб» та зарядний пристрій «Zane» в корпусі салатового кольору, які належать ОСОБА_6 залишити власнику за належністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 24.03.2025 року у справі №334/2315/25.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1