Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6013/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/451/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/6013/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та обрано підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Нове Залісся Бородянського району Київської області, проживаючому АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам КПК України, а тому є незаконною та необгрунтованою. Вважає, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 за ч.2, 3 ст.332 КК України є необгрунтованою, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведеними. Вказує, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений та виховує двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризувався, являється інвалідом 2-ї групи, у зв`язку з чим отримує пенсію, тобто має стабільний дохід, є волонтером, а також раніше не судимий, оскільки вирок суду від 27.05.2025 року відносно нього не набрав законної сили. Посилається на те, що на даний час місце перебування ОСОБА_8 невідоме, хоча обставини його зникнення з лікарні, в якій він перебував з травмами - невідомі. Вказує, що матеріали клопотання не містять доказів перетину ОСОБА_8 державного кордону України.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування клопотання слідчий послався на те, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000111 від 04.02.2025 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинених повторно, з корисливих мотивів.

02.06.2025 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2, ч. 3 ст.332 КК України.

Відповідно до копії протоколу допиту зав. відділенням КНП БСР Бородянської ЦРЛ ОСОБА_11 від 09.06.2025 року слідує, що 07.06.2025 року ОСОБА_8 самовільно залишив лікувальний заклад, а з копії протоколу за результатами проведення НС(Р)Д від 10.06.2025 року слідує, що ОСОБА_8 перетнув державний кордон України та знаходиться на території Румунії.

Постановами старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_12 від 11.06.2025 підозрюваного ОСОБА_8 оголошено в державний та міжнародний розшук.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.332 КК України, та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи обгрунтованість підозри та доведеність прокурором, що на час розгляду клопотання підозрюваним ОСОБА_8 реалізовано ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та на підставі ч.6 ст.193 КПК України вважав необхідним обрати підозрюваному ОСОБА_8 , який перебуває в міжнародному розшуку запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000111 від 04.02.2025 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.332 КК України, а саме у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчинених повторно, з корисливих мотивів.

02.06.2025 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2, ч. 3 ст.332 КК України. Вказане повідомлення останній отримав особисто під підпис 02.03.2025 (74-78).

Відповідно до копії протоколу допиту зав. відділенням КНП БСР Бородянської ЦРЛ ОСОБА_11 від 09.06.2025 року слідує, що 03.06.2025 до лікарні було доставлено та госпіталізовано підозрюваного ОСОБА_8 , який 06.06.2025 року самовільно залишив лікувальний заклад, в якому перебував на стаціонарному лікуванні, внаслідок чого його було виписано 07.06.2025 (а.п.112-119, 118-119).

Як вбачається з копії протоколу за результатами проведення НС(Р)Д від 10.06.2025 року, ОСОБА_8 перетнув державний кордон України поза межами пропускного пункту та знаходиться на території Румунії (а.п.142-144).

Таким чином, після повідомлення про підозру 02.06.2025 року, тобто будучи в статусі підозрюваного, ОСОБА_8 06.06.2025 року самовільно залишив лікувальний заклад, в якому перебував на стаціонарному лікуванні та незаконно перетнув державний кордон України і станом на 10.06.2025 року знаходився на території Румунії.

Постановами старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_12 від 11.06.2025 року підозрюваного ОСОБА_8 було оголошено в державний та міжнародний розшук (а.п.132-141).

Враховуючи зазначене прокурор підтримав клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.332 КК України, та наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на те, що сукупність матеріалів, наданих стороною обвинувачення, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, в яких підозрюється ОСОБА_8 .. Крім того, слідчим суддею враховано суворість покарання, у разі постановлення обвинувального вироку, у виді позбавлення волі на строк до 9 років, оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а тому дійшов висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може дієво запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд

Доводи захисника про необгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.332 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обгрунтованість підозри підтверджується наступними доказами, які містяться в матеріалах провадження: протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 26.03.2025 року, від 17.04.2025 року, де зафіксовано, зокрема, спілкування ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , візуальне спостереження за ОСОБА_8 ; протоколом огляду від 21.04.2025 року відеозапису з камери, облаштованої на автодорозі Овруч-Словечне, на якому зафіксовано транспортний засіб Skoda Octavia, НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_14 від 24.04.2025 року, від 06.05.2025 року, від 02.06.2025 року, ОСОБА_15 від 14.04.2025 року, ОСОБА_16 14.04.2025 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 06.05.2025 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 06.05.2025 року; протоколами огляду місця події від 06.05.2025 року та від 13.04.2025 року; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 07.05.2025 року; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 02.06.2025 року; протоколом про закінчення контролю за вчиненням злочину відкритим фіксуванням від 02.06.2025 року; протоколом огляду місця події від 02.06.2025 року.

У відповідності до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 02.06.2025 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.332 КК України, і цього ж дня 02.06.2025 року вказане письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 було особисто отримано останнім під розписку в присутності захисника ОСОБА_7 (а.с.74-78).

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог зазначених норм процесуального закону ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного, а тому є особою, відносно якої може бути застосовано запобіжний захід.

Частиною першою статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, чинним кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Як зазначено в частині шостій статті 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.332 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується вищенаведеними зібраними доказами, які містяться в матеріалах клопотання.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , місце перебування якого на даний час не встановлено, а також доведеність слідчим та прокурором наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тим, що на даний час ОСОБА_8 відсутній за місцем реєстрації та проживання, згідно даних з НСРД незаконно перетинув державний кордон України та не повернувся, а також підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наявні всі підстави, передбачені п.6 ст.193 КПК України для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також колегія суддів звертає увагу на позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі № 991/3440/20, згідно якої, рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників. У даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

На відміну від затриманої особи з метою приводу, яка має гарантії не пізніше 36 годин з моменту затримання бути звільненою або доставленою до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватися під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження.

Таким чином, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч. 6 ст. 193 КПК України) є обов`язковим процесуальним документом (рішенням) для забезпечення вчинення процесуальних дій спрямованих для встановлення місця перебування підозрюваного за межами України та його затримання.

Такі висновки також підтверджуються:

- ч. 6 ст. 193 КПК України, яка передбачає, що після затримання особи (на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу;

- п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, відповідно до якого екстрадиція, зокрема, включає такі дії: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи;

- ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, які передбачають порядок підготовки документів та направлення запиту (клопотання) про видачу особи в Україну (екстрадицію), а також перелік документів, які долучаються до такого запиту, серед яких є засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч. 6 ст. 193 КПК України) є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (п. 1 Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБУ, СБУ, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5).

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, саме з метою забезпечення міжнародного розшуку підозрюваного, затримання його за межами України та видачу для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому сторона обвинувачення і звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з метою отримання «detentionorder».

Доводи захисника про те, що повідомлення про підозру було незаконно оголошено в будинку ОСОБА_8 , із застосуванням фізичного насилля і вторгненням до помешкання останнього, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду захисником не надано підтверджуючих його доводи доказів. Крім того, вказані обставини не впливають на правильність висновків слідчого судді щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а підлягають перевірці під час судового розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на те, що матеріали клопотання не містять доказів перетину ОСОБА_8 державного кордону України, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається з копії протоколу від 10.06.2025 року, ОСОБА_8 перетнув державний кордон України незаконним шляхом (перепливши річку), та прибувши на територію Румунії, де і був затриманий працівниками поліції (а.п.142-144).

Доводи захисника про те, що слідчім суддею не враховано особу підозрюваного та можливість застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за обставин встановлених слідчім суддею, в порядку ч.6 ст.193 КПК України може бути застосовано лише тримання під вартою, а особу підозрюваного слідчім суддею враховано.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків слідчого судді, а тому підстав для скасування ухвали, яка є законною та обґрунтованою, немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року, якою обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :