УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Києві клопотання прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000910, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0000910 від 14.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримала заявлене нею клопотання та вказала, що строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1КК України, та продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, законного представника потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення у яких обвинувачується. Зі змісту клопотання прокурора слідує, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду. У зв`язку із чим, просив продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та заявив клопотання в порядку статті 616 КПК України про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби.

Потерпілий та законний представник потерпілого у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, що мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу чи про його скасування, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2025 року тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою продовжено до 14.06.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу.

Суд виходить з того, що на даному етапі розгляду кримінального провадження суд не вправі визнавати особу винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, водночас суд доходить висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 301-1, ч. 3 ст. 301-1КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Суд також виходить з того, що за своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій, перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про ймовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у один із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому.

При цьому, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 3 ст. 301-1 КК України), і в разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень на підставі вироку суду, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, згідно з практикою ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, обвинуваченому у порядку ст. 290 КПК України були відкриті матеріали досудового розслідування, а тому він обізнаний із анкетними відомостями потерпілого, його законного представника та свідків у даному кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику можливого впливу на потерпілого, який є малолітньою особою та свідків з метою зміни останніми своїх показів, наданих на етапі досудового розслідування.

Також суд вважає обґрунтованим ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення у яких обвинувачується, оскільки обвинувачений можливо вчиняв злочини щодо малолітньої дитини, яка в силу свого віку не могла протистояти насильству відносно нього. Слід врахувати, що можливі дії обвинуваченого є триваючими, чітко спланованими та спрямованими на створення матеріалів порнографічного характеру з примушуванням дитини до створення порнографії, у тому числі дитячої.

Судом не встановлено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшились чи зникли, як і не встановлено підстав для визнання вказаних ризиків не обгрунтованими.

Згідно із положеннями рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року за № 14-рп/2003 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

При розгляді клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце проживання у м. Києві, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, що вказує на відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, обставини вчинення останніми інкримінованого йому злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та відсутність доказів, які б унеможливлювали утримання обвинувачеого ОСОБА_4 під вартою, що на думку суду, свідчить про недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За таких обставин, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 09 серпня 2025 року включно.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи обставини та характер вчинених кримінальних правопорушень,у яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне не визначати розмір застави..

Стосовно клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 в порядку ст. 616 КПК у якому останній просив скасувати обвинуваченому запобіжний захід для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Таким чином, обвинувачений має звернутись до прокурора із відповідним клопотанням про ініціювання перед судом питання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження проходження військової служби за призовом під час мобілізації обвинуваченим ОСОБА_4 .

Разом із тим, доказів щодо звернення обвинуваченого ОСОБА_4 до прокурора із подібним клопотанням суду не надано, а також прокурором до суду не подано клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження проходження військової служби за призовом під час мобілізації обвинуваченим ОСОБА_4 , з огляду на що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 27, 176, 177, 182, 183, 194, 331,616 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання прокурора прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 09 серпня 2025 року з утриманням обвинуваченого на гаупвахті ЦУ ВСП у м. Києві та Київській області.

Строк дії ухвали закінчується о 23 год. 59 хв. 09 серпня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на на прокурора в кримінальному провадженні.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1