Справа № 542/500/25
Провадження № 1-кп/542/72/25
В И Р О К

Іменем України

01 травня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

законних представників потерпілої: спеціаліста першої категорії служби в справах дітей Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області - ОСОБА_5 , бабусі потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

психолога - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 31.01.2025 за № 0000011 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Драбинівка, Новосанжарського району, Полтавської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки: АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не заміжня, має п`ятеро неповнолітніх дітей, інвалідності немає, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.02.2025 близько о 16 год. 20 хв. між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які перебували в житловому будинку за АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, у ході якої у ОСОБА_8 виник прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_4 , яка знаходилась в сидячому положенні на дивані та нанесла один удар лівою рукою стиснутою в кулак в область правого ока ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_8 взяла у вказаній кімнаті металевий совок та тримаючи його руками нанесла ним один удар в область лівої кисті ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку судово - медичної експертизи від 20.02.2025, ОСОБА_4 нанесено тілесні ушкодження у вигляді синця повік правого ока та садно на тильній поверхні лівої кисті, які утворились від не менш як двохразової дії тупого твердого предмету (ів) з обмеженою контактною поверхнею, тобто не характерні для утворення в сукупності при падінні на площині, можливо в строк вказаний в постанові, тобто 14.02.2025 року, та кваліфікується кожне окремо, як легкі тілесні ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала в повному обсязі підтвердивши встановлені вище судом обставини його вчинення, та пояснила, що 14.02.2025 близько о 16 год. 20 хв. між нею та її дочкою ОСОБА_4 , яка перебувала в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виникла словесна сварка, у зв`язку із тим, що вона на пускала дочку гуляти. У ході сварки нанесла дочці тілесні ушкодження, вдаривши її рукою та металевим совком. Із приводу своїх дій жалкує, вину визнає, розкаюється у вчиненому. Із потерпілою не примирилася, оскільки не мала такої можливості так як потерпіла із нею не проживає, коштів на відшкодування моральної шкоди обвинувачена також не має. Просила суд призначити їй покарання у виді штрафу.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що повернулась додому, де проживала разом зі своєю матір`ю, братами, сестрами та співмешканцем матері. Із матір`ю виник конфлікт внаслідок якого мати вдарила її металевим совком та рукою. Потерпілу захистили старший брат ОСОБА_10 та співмешканець матері. Після цього вона зателефонувала своєму батькові і він забрав її до себе. На сьогодні потерпіла проживає разом зі своїм батьком та бабусею. Із обвинуваченою потерпіла не примирилась, вибачення потерпіла у неї не просила.

Показання обвинуваченої ОСОБА_8 щодо вчинення нею кримінального правопорушення, є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_8 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за вищевикладених обставин, учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи в цій частині, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачена та потерпіла, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати вказані фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання щодо визнання щирого каяття обвинуваченої обставиною, яка пом`якшує покарання, суд враховує що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, відшкодуванню завданих збитків, усуненню заподіяної шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачена формально вказавши на визнання своєї винуватості, будь-яких дій щодо усунення наслідків вчиненого не здійснювала із потерпілою не примирилася, вибачення не попросила, моральну шкоду не відшкодувала, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття, суд не бачить підстав для врахування вказаної пом`якшуючої обставини при призначенні покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, що передбачена ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо неповнолітньої особи.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_8 вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків; дані про її особу, яка в силу ст. 89 КК України раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружена, має п`ятеро неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувалася, інвалідності не має.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, осбавини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, які його помйякшують, особу винної, ставлення ОСОБА_8 до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 Кк України, у виді громадських робіт. Таке покарання в даному випадку є необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Потерпіла звернулася до суду з позовною заявою до обвинуваченої про стягнення 10000,00 грн моральної шкоди.

Також просить стягнути із цивільного відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка принижувала, ображала потерпілу, та нанесла тілесні ушкодження, чим спричинила моральну шкоду, яка виражається в тому, що впродовж тривалого часу потерпіла перебуває під впливом психологічного напруження, що призвело до порушення нормального сну, погіршення самопочуття, супроводжуваного постійними гнітючими думками про несправедливість вичинку відповідача, пригніченим станом. У лютому місяці 2025 року потерпіла була вимушена піти від матері проживати до батька. У даний час потерпіла та її брати проживають із батьком. Мати не попросила вибачення. Моральна шкода завдана їй психологічними стражданнями, пов`язаними з порушенням нормального життя, звичок, зручностей, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого побуту, що призводить до додаткових незапланованих та невиправданих матеріальних і моральних витрат. Потерпіла за станом здоров`я деякий час не відвідувала школу. З вини відповідачки тривалий час перебуває в стані постійної психологічної напруги, викликаному необхідністю вимушених дій, спрямованих на захист своїх прав шляхом звернень до правоохоронних органів, що само по собі призводить до негативного самопочуття.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , захисник потерпілої - адвоката ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Прокурор ОСОБА_3 та законні представники потерпілої - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підтримали.

Обвинувачена ОСОБА_8 позовні вимоги визнала, пояснила, що відразу сплатити всю моральну шкоду не має можливості, але за деякий період часу її відшкодує.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених вимог щодо розміру моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно ст. 1177 ЦК, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. При цьому потерпіла особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 1, 3 ст. 23 ЦК).

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб; може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ (смерті).

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При вирішені позовів про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Виходячи з положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно ч.3 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Внаслідок протиправної поведінки своєї матері у зв`язку із завданою шкодою здоров`ю та психологічним приниженням потерпіла зазнала фізичних та моральних страждань, будучи неповнолітньою, вимушена змінити місце свого проживання, що призвело до порушення звичного способу життя, зміни звичок, зручностей, необхідності вживання додаткових зусиль для організації свого життя, на деякий час потерпіла вимушена була припинити відвідування школи.

Присутня в судовому засіданні психолог ОСОБА_9 , пояснила, що у потерпілої у зв`язку із пережитими подіями зберігаються неприємні спогади, що негативно впливають на її психологічний стан..

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково Стягнення на відшкодування моральної шкоди 7000,00 грн буде відповідати принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судо дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 27.03.2025 між адвокатом ОСОБА_7 та неповнолітньою потерпілою ОСОБА_4 було укладено договір про надання їй професійної правничої допомоги.

Частиною 1 та 2 ст. 32 ЦК України передбачено, що фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років мають неповну цивільну дієздатність, та мають право: крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу (1 самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом), фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа): самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

01.05.2025 батьком неповнолітньої ОСОБА_4 подано заяву про те, що він обізнаний та схвалює фат укладення договору про надання правничої допомоги, між його дочкою ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження наданих адвокатом ОСОБА_7 послуг із правничої допомоги, їх кількості та вартості надано:

договір про надання їй професійної правничої допомоги від 27.03.2025;

акт виконаних робіт, відповідно до якого професійна правнича допомога надана в такому обсязі: один час роботи адвоката - 1000,00 грн; складання позовної заяви - 2 години, вартість робіт становить 2000 грн; надання правничої допомоги під час досудового слідства 1 година , вартість послуг - 1000,00 грн; надання правничої допомоги в суді - 1 година, вартість послуг 1000,00 грн;

квитанцію на оплату послуг адвоката від 27.03.2025 на суму 5000,00 грн.

Оцінюючи надані докази на надання павничої допомоги, суд вважає, необґрунтованими послуги зазначені в акті: «один час роботи адвоката - 1000,00 грн», оскільки вказані послуги не конкретизовані, цивільним позивачем та її представником необхідність здійснення вказаних витрат є недоведеною та необґрунтованою.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що витрати на правову допомогу слід задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 60 (шістдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 7000,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень. А всього 11000,00 грн (одинадцять тисяч гривень 00 коп).

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1