справа № 619/4102/25
провадження № 1-кс/619/699/25
УХВАЛА

іменем України

18 липня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № З ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000741 від 16.07.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_6
підозрюваної захисникаОСОБА_5 ОСОБА_7 .

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № З ХРУП № З ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами. Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість підозрюваною: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який підтверджується тим, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за який законом передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, і, усвідомлюючи можливу міру покарання, у разі винесення судом обвинувального вироку ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; 3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_5 отримана копія клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з додатками, в яких зазначені певні докази, а також анкетні відомості про потерпілого та свідків із зазначенням їх засобів зв`язку та місця мешкання. Перебуваючи на свободі, підозрювана буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні. Отже, слідчий вважав, що стосовно підозрюваної має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам. Також слідчий просив не визначати розмір застави, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, які зазначені у ньому.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_5 просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід, а саме домашні й арешт.

У судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання щодо застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила застосувати до неї домашній арешт. Посилалася на те, що ОСОБА_5 раніше не судима, має двох малолітніх дітей, міцні соціальні зв`язки, батько дітей мобілізований та він служить. Також вказує, що вона не збирається впливати на потерпілого.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у такому.

16.07.2025 близько 15:00 год, ОСОБА_5 знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та мешкання свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого вдома також знаходився ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вживали алкогольні напої, внаслідок чого ОСОБА_11 відчуваючи дію алкогольних напоїв ліг спати. Під час подальшого спілкування, між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник побутовий конфлікт, під час якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_5 взяла у праву руку ніж, який знаходився у столі в одній із кімнат будинку за вищевказаною адресою, наблизилась до ОСОБА_10 на відстань витягнутої руки, умисно, тримаючи ніж у правій руці за руків`я, нанесла ОСОБА_10 , який в цей час знаходився у лежачому положенні на дивані у цій же кімнаті, один удар ножем у зовнішню частину лівої гомілки між коліном та тазостегновим суглобом, чим спричинила ОСОБА_10 колоту рану верхньої третини лівої гомілки та геморагічний шок другого ступеня. Після вчинення вказаних дій ОСОБА_5 залишила територію вказаного домоволодіння.

16.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Слідчий суддя заслухавши думку прокурора, який підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити, пояснення підозрюваної та її захисника, які заперечували щодо його задоволення, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000741 від 16.06.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

16.07.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст.194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тобто зі змісту цієї норми вбачається право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, відомостей про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, надалі «Конвенція». За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (справа K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчим суддею проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваної, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Матеріали кримінального провадження, на які послався прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 обґрунтованою.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться у: протоколі огляду місця події від 16.07.2025; протоколі огляду місця події від 17.07.2025; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 16.07.2025; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 16.07.2025; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 від 16.07.2025; протоколі затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 16.07.2025; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 17.07.2025.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали клопотання об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваної, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах справи докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_5 , до вчинення злочину, згідно підозри.

Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, але запобігання цим ризикам, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, згідно чинного КПК України не виключається.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Проте, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, та розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, враховує, відомості про особу підозрюваної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, а також враховуючи, що суду не надано жодних переконливих доказів на підтвердження існування ризиків того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за можливе застосувати стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, який в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України та дотримання вимог ч. 2 ст. 28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту у нічний час, прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрювану слідчий суддя покладає обов`язки, які передбачені п.п. 2, 3, 8 цієї частини статті.

На виконання ч. 7 ст. 194 КПК України слідчий суддя зазначає, що обов`язки, які покладені на підозрювану ОСОБА_5 не можуть перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру 16.07.2025.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000741 від 16.07.2025 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повинно бути закінчене 15 вересня 2025 року.

З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 15 вересня 2025 року.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

За таких обставин, обвинувачену, яку було затримано та яка перебуває під вартою, слід негайно звільнити з-під варти у залі судових засідань та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.

Статтею 205 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 177-179, 181, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступної доби.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 на строк до 15 вересня 2025 року такі обов`язки:

- не відлучатися з Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно звільнити з - під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати її невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для організації виконання начальнику ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Відповідна посадова особа ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повинна негайно поставити на облік ОСОБА_5 та повідомити про це слідчому ОСОБА_3 .

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_5 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваній ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 15 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1