Справа № 461/796/25
Провадження № 1-кс/461/2679/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

29.04.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Очаків Миколаївської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, студента 1-го курсу Національного університету «Львівська політехніка», непрацюючого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в:

28.04.2025 слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням, в якому просить продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000223 від 13.01.2025, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Процесуальне керівництво у згаданому кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Львівської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.01.2025 приблизно о 21:40 год., неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , забіг в під`їзд будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та почав гримати по дверях квартир. В подальшому, неповнолітній ОСОБА_6 зайшов у квартиру АДРЕСА_4 у вказаному будинку, двері якої були не закриті на замок, та наніс проживаючий у цій квартирі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , численні удари дерев`яним кріслом та молотком по обличчю та по голові, внаслідок чого ОСОБА_9 померла на місці події. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №52/2025 від 14.01.2025, причиною смерті ОСОБА_9 стала гостра крововтрата, перелом кісток лицевого та мозкового черепу, крововиливи під м`яку оболонку та в речовину головного мозку, відкрита черепно-лицева травма.

14.01.2025 неповнолітнього ОСОБА_6 , затримано у порядку ст.208 КПК України слідчим Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_10 , у зв`язку із наявністю сукупності очевидних ознак на тілі та одязі неповнолітнього ОСОБА_6 , а також сукупності ознак на місці події, які вказували на те, що саме неповнолітній ОСОБА_6 щойно вчинив зазначений злочин.

У той же день, 14.01.2025, відповідно до вимог ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України, неповнолітньому ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

15.01.2025 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на два місяці, тобто до 12.03.2025 включно.

06.03.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного сулу міста Львова продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком на два місяці, тобто до 04.05.2025 включно.

Наявність обґрунтованої підозри неповнолітньому ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13.01.2025; протоколом огляду місця події від 14.01.2025; протоколом затримання неповнолітнього ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України від 14.01.2025; протоколом огляду трупа ОСОБА_8 з фіксацією тілесних ушкоджень; висновком експерта №52/2025 від 11.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.01.2025; протоколом пред`явлення до впізнання від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 14.01.2025; протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 від 14.01.2025; висновком експерта №34/2025-мг від 12.02.2025; висновком експерта №62/2025-мк від 14.04.2025; висновком експерта №169/2025-мг від 14.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості зібрані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, і вказують на причетність неповнолітнього ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого, в разі визнання судом останнього винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років позбавленням волі.

Строк тримання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 під вартою завершується 04.05.2025, проте завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки на даний час з об`єктивних причин ще не проведені усі необхідні слідчі (розшукові) і процесуальні дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у кримінальному провадженні.

Так, з метою встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення необхідно: отримати висновки низки призначених судових експертиз, а саме: 2 (двох) медико-криміналістичних експертиз; 1 (однієї) додаткової судово-медичної експертизи; 1 (однієї) повторної психіатричної експертизи; 1 (однієї) молекулярно-генетичної експертизи; після надходження результатів призначених судових експертиз, у разі необхідності, призначити інші експертизи, для встановлення обставин, які мають значення для досудового розслідування; оглянути речі та предмети, виявлені та вилучені під час досудового розслідування, які скеровані на проведення експертиз; за результатами отриманих висновків експертиз та проведених слідчих (розшукових) дій повідомити про зміну раніше повідомленої підозри неповнолітньому ОСОБА_6 ; допитати осіб, з якими перед вчиненням вбивства перебував неповнолітній ОСОБА_6 ; провести додаткові допити неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 та свідків (у тому числі встановлених під час допиту неповнолітнього підозрюваного), з урахуванням відомостей, які будуть здобуті на завершальному етапі досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Результати призначених експертиз та проведення вказаних слідчих дій матимуть істотне значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні та нададуть змогу встановити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного.

Перелічені дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, зокрема, у зв`язку із особливою складністю кримінального провадження, великим об`ємом проведення слідчих та процесуальних дій, а також зі значною завантаженістю експертних установ, кількістю та тривалістю проведення експертиз, без висновків яких, неможливо завершити досудове розслідування.

Вказане підтверджується, зокрема, листом з Львівського НДЕКЦ МВС України, відповідно до якого виконати молекулярно-генетичну експертизу у місячний термін не вбачається можливим через наявне навантаження на експертів відділу біологічних досліджень по виконанню молекулярно-генетичних експертиз за фактами воєнних злочинів.

Таким чином, виникла необхідність у продовженні строку тримання неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин, що йому інкримінується, є особливо тяжким, та у разі доведення вини неповнолітньому підозрюваному може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до 15 років. Відповідно, неповнолітній підозрюваний, будучи обізнаним про покарання, яке йому загрожує за інкримінований злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду на території України, так і за межами України (в тому числі на непідконтрольній території).

Вказаний ризик підтверджується також тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення після його вчинення.

Продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні) виражається у тому, що вже отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування та суду викривальні покази стосовно обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Про очевидність вказаного ризику свідчить характер вчиненого неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_6 злочину, який є насильницьким.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання неповнолітнього ОСОБА_6 винуватим, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; вік та стан здоров`я неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; репутація неповнолітнього ОСОБА_6 істотно погіршена, у зв`язку з підозрою його у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Враховуючи викладені вище обставини, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_6 , очевидну суспільну небезпеку підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на неповнолітнього підозрюваного обов`язків, оскільки об`єктивно будуть існувати можливості для переховування від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на свідків як безпосередньо, так і за посередництвом сторонніх осіб.

Так, застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки останнього, не зменшить наявність вище вказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу неповнолітнього підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло не зможе унеможливити його вплив на свідків. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги все викладене вище та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про відкладення судового засідання до розгляду слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова поданої нею в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 29.04.2025 скарги на бездіяльність слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні, що полягає у неприйнятті рішення про зміну порядку досудового розслідування та продовження такого за правилами гл.39 КПК України. Окрім цього, заявила клопотання про витребування у слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 (іншої уповноваженої особи) висновок судово-психіатричної експертизи №328 від 06.03.2025, яким визначено, що на момент інкримінованих ОСОБА_6 дій останній перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок тимчасового розладу психічної діяльності (патологічного сп`яніння), оскільки такий до матеріалів клопотання слідчим долучено не було.

Ухвалою слідчого судді, яка відображена у журналі судового засідання від 29.04.2025, з врахуванням думки учасників провадження, а саме підозрюваного та його законного представника, які підтримали клопотання захисника, а також прокурора, яка заперечила щодо задоволення клопотань, у зв`язку з їх необґрунтованістю, у задоволенні клопотань захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про відкладення судового засідання та витребування доказів відмовлено, з наступних підстав.

Щодо клопотання захисника про витребування у слідчого висновку експерта, слідчий суддя зазначає, що ч.1 ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ч.3 ст.186 КПК України встановлено, що до клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий при зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу долучає ті копії матеріалів, які вважає за необхідне.

Чинним кримінально - процесуальним законом не передбачено можливості витребування слідчим суддею за клопотанням сторони захисту тих чи інших матеріалів досудового розслідування.

Відтак, враховуючи засаду диспозитивності кримінального провадження та відсутність постанови про зміну порядку досудового розслідування і продовження такого за правилами кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, винесеної в порядку ч.2 ст.503 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для витребування висновку експерта.

Щодо клопотання захисника про відкладення судового засідання.

Частиною ч.4 ст.199 КПК України визначено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

З клопотанням про продовження строку тримання під вартою слідча звернулася 28.04.2025, мтрок тримання підозрюваного ОСОБА_6 згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2025 завершується 04.05.2025 (неділя).

На час розгляду вказаного клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим чи прокурором постанова про зміну порядку досудового розслідування і продовження такого за правилами кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, в порядку ч.2 ст.503 КПК України, не виносилась.

Відтак, враховуючи, обмежені строки розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та наведені вище обставини, підстави для відкладення судового засідання відсутні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказала, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Зазначила, що на даний час під час досудового розслідування не встановлені достатні підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, 24.04.2025 призначено повторну психіатричну експертизу, слідчим чи прокурором не виносилась постанова, в порядку ч.2 ст. 503 КПК України, про зміну порядку досудового розслідування.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просила відмовити у його задоволенні, з підстав, наведених у письмових запереченнях. Так, слідчим долучено до клопотання про продовження строку тримання під вартою постанову від 24.04.2025 про проведення повторної психіатричної експертизи, з якої вбачається, що в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, за результатами якої складено висновок судово-психіатричної експертизи №328 від 06.03.2025. Зі змісту вказаного висновку вбачається, що на момент інкримінованих ОСОБА_6 дій останній перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок тимчасового розладу психічної діяльності (патологічного сп`яніння). Наведене свідчить про те, що кримінальне провадження має здійснюватись відповідно до гл.39 КПК України, а до ОСОБА_6 можуть бути застосовані запобіжні заходи, визначені ст.508 КПК України. Більше того, просить врахувати, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, та такий не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також не має на меті будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що станом на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_6 діянь останній перебував у стані неосудності, відповідно, такий не підлягає кримінальній відповідальності, а тому до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали думку захисника, проти задоволення клопотання заперечили.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу (ч.2 ст.492 КПК України).

Відповідно до частини третьої статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: (1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; (2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Положеннями частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.01.2025, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий о 23 годині 25 хвилин 13.01.2025, в порядку ст.208 КПК України.

14.01.2025 неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.01.2025 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 2 місяці, тобто до 12.03.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 04.05.2025.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим та прокурором доведено, що закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не є можливим, оскільки в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, без яких неможливо закінчити досудове розслідування, а саме: отримати висновки низки призначених судових експертиз, а саме: 2 (двох) медико-криміналістичних експертиз; 1 (однієї) додаткової судово-медичної експертизи; 1 (однієї) повторної психіатричної експертизи; 1 (однієї) молекулярно-генетичної експертизи; після надходження результатів призначених судових експертиз, у разі необхідності, призначити інші експертизи, для встановлення обставин, які мають значення для досудового розслідування; оглянути речі та предмети, виявлені та вилучені під час досудового розслідування, які скеровані на проведення експертиз; за результатами отриманих висновків експертиз та проведених слідчих (розшукових) дій повідомити про зміну раніше повідомленої підозри неповнолітньому ОСОБА_6 ; допитати осіб, з якими перед вчиненням вбивства перебував неповнолітній ОСОБА_6 ; провести додаткові допити неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 та свідків (у тому числі встановлених під час допиту неповнолітнього підозрюваного), з урахуванням відомостей, які будуть здобуті на завершальному етапі досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, у проведенні яких виникне необхідність.

29.04.2025 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, до 6 (шести) місяців, тобто до 14.07.2025.

Щодо обґрунтованості підозри.

Ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації його дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягами з АРМОР про реєстрацію повідомлення про правопорушення; рапортом працівника поліції від 13.01.2025; протоколами огляду місця події від 13.01.2025 та від 14.01.2025; висновком експерта №34/2025-мг від 12.02.2025; висновком експерта №62/2025-мг від 14.04.2025; протоколом огляду трупа від 14.01.2025; висновком експерта №52/2025 від 11.02.2025 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.01.2025; висновком експерта №169/2025-мг від 14.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.01.2025; протоколом пред`явлення для впізнання від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 14.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.01.2025; протоколом допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 від 14.01.2025; протоколом додаткового допиту неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 від 21.03.2025.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Щодо обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які наведені в ухвалах слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.01.2025 та Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2025, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави та його продоваження на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Продовження існування ризику переховування від органу досудового розслідування/суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, передбачене ч.1 ст.115 КК України, є особливо тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Вказаний ризик підтверджується також тим, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення після його вчинення.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На думку слідчого судді, не припинив існувати ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який виражається у тому, що вже отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою раніше, неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 володіє інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали та можуть у подальшому надати органу досудового розслідування та суду викривальні покази стосовно обставин, що мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим останній, перебуваючи на волі, матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз, у тому числі із застосуванням насильства, з метою зміни або відмови їх від показів. Про очевидність вказаного ризику свідчить характер вчиненого неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_6 злочину, який є насильницьким.

При встановленні наявності ризику впливу свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що ризики, наведені в ухвалах слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.01.2025 та Галицького районного суду м. Львова від 06.03.2025, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави та його продовження, передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не втратили свою актуальність, а обставини, на які посилається сторона захисту, не можуть свідчити про їх зменшення чи зникнення.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що обставини у кримінальному провадженні з часу застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не змінилися, встановлені ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати. Стороною захисту не спростовано ризиків доведених слідчим та прокурором.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

При продовженні запобіжного заходу слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний є неповнолітній, з вересня 2024 року проживав в гуртожитку, а до вересня з батьком, з повною загальною середньою освітою, студент 1-го курсу Національного університету «Львівська політехніка» стаціонарної форми навчання за спеціальністю електроенергетика системи керування, має молодших братів: один по батькові, один по матері, непрацюючий, раніше не судимий.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, та доведених ризиків визначених пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що об`єктивно необхідним є продовження застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Щодо покликань сторони захисту на неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи те, що висновком судово-психіатричної експертизи визначено, що ОСОБА_6 у період інкримінованих дій не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок тимчасового розладу психічної діяльності (патологічного сп`яніння), слідчий суддя зазначає, що на час розгляду вказаного клопотання слідчим чи прокурором постанова про зміну порядку досудового розслідування і продовження такого за правилами кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру не виносилась, а згідно ч.2 ст.503 КПК України саме слідчий чи прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти наявним ризикам. Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_6 молодого віку, студент 1-го курсу Національного університету «Львівська політехніка» стаціонарної форми навчання за спеціальністю електроенергетика системи керування, раніше не судимий, не мають такого ступеню довіри, що можуть бути враховані як такі, що мають запобіжний вплив на процесуальну поведінку підозрюваного та не є, в даному випадку, безумовними підставами для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу.

Неповнолітній вік підозрюваного не зменшує суспільної небезпечності вчиненого та не спростовує того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване відносно підозрюваного.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного, та для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Шодо можливості визначення розміру застави.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

А відтак враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному заставу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 27.06.2025.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 01.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1