ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/ 306/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спеціального судового провадження (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001404 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 березня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Сокологірне Генічеського району Херсонської області, громадянки України, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3,5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 13 березня 2025 року ухваленого за результатами спеціального судового провадження (in absentia) ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 111-1 КК України та призначено покарання:

- за ч.3 ст.111-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування , в тому числі у сфері освіти, а також пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій у закладах освіти, займатись освітньою та виховною діяльністю на строк 10 років;

- за ч. 5 ст.111-1 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі у сфері освіти, а також пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій у закладах освіти, займатись освітньою та виховною діяльністю на строк 15 років з конфіскацією всього майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, в тому числі у сфері освіти, а також пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарчих функцій у закладах освіти, займатись освітньою та виховною діяльністю на строк 15 років з конфіскацією всього майна.

Строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання обраховано з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2023 залишено без змін до затримання обвинуваченої та приведення вироку до виконання.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, перебуваючи у невстановленому місці на території м. Генічеськ Херсонської області, достовірно володіючи інформацією, що з 24.02.2022 підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняла рішення у період дії воєнного стану співпрацювати з окупаційною владою рф, з метою вчинення дій на шкоду Україні.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , обіймаючи посаду директора ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі по тексту ліцей), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил рф території м. Генічеськ Херсонської області, тобто після 24.02.2022, перебуваючи на території зазначеного міста, усвідомлюючи що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними мотивами, добровільно погодилася на співпрацю з окупаційною владою рф, зокрема на їх пропозицію продовжити займати посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та з організацією освітнього процесу, а саме: директора ліцею, розташованого за вищевказаною адресою.

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_8 окупаційною владою рф перепризначена на посаду директора ліцею в м. Генічеськ Херсонської області та отримала повноваження з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій діяльності цього закладу.

У подальшому не пізніше 27.07.2022 вказаний ліцей перейменований в «державну бюджету освітню установу Херсонської області « ІНФОРМАЦІЯ_4 («государственное бюджетное образовательное учреждение Херсонськой области « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») та на виконання наказу ІНФОРМАЦІЯ_6 «Про прийняття державних бюджетних освітніх установ до нового 2022-2023 навчального року» від 22.08.2022 №212 прийнята до державної системи освіти країни агресора Російської Федерації.

Таким чином ОСОБА_8 своїми умисними діями добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади створених на тимчасово окупованій території.

Суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.5ст.111-1КК України як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово-окупованій території.

Також ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 24.02.2022 окупаційною владою рф була призначена на посаду директора ліцею, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та отримала повноваження з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо діяльності цього закладу.

Використовуючи отримані повноваження, ОСОБА_8 організувала діяльність очолюваного нею закладу та забезпечила організацію освітнього процесу російською мовою за освітніми стандартами та навчальними планами рф, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України та здійснювала контроль за виконанням освітніх програм. З цією метою ОСОБА_8 здійснила підбір працівників закладу, які погодились впроваджувати стандарти освіти держави-агресора та призначила їх на посади.

ОСОБА_8 , співпрацюючи з окупаційною владою, запровадила у ліцеї освітній процес, який повністю протирічить меті як початкової, так і базової середньої освіти в Україні, визначені ст. 5 Закону України «Про освіту», ст. 1 Закону України «Про повну загальну середню освіту», Державним стандартам початкової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №87, Державним стандартам базової середньої освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №898, та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення рф, її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Крім того з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 24.02.2022 прийняла участь у постановочному відео для пропагандистських засобів масової інформації окупаційної влади, на якому спільно з головою окупаційної влади Херсона ОСОБА_10 та інших представників окупаційної влади відкриває мурал із зображенням представника пропагандистського руху «Юнармія» на стіні ліцею.

Таким чином ОСОБА_8 своїми умисними діями здійснила пропаганду у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 3 ст.111-1 КК України як здійснення громадянином України пропаганди у закладах освіти незалежно від типів та форм власності з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території України, уникненню відповідальності за здійснення державою-агресором збройної агресії проти України, а також дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави агресора у закладах освіти.

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 , кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначила, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370, 94,91, 86 КПК України через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи , а саме: висновки суду не підтверджуються належними та допустимим доказами, дослідженими під час судового розгляду.

В основу вироку покладені докази, які є недопустимим та достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

За змістом протоколу огляду від 07.04.2023 року предметом огляду була інформація про ОСОБА_8 , розміщена на інтернет ресурсі « ІНФОРМАЦІЯ_7 », в ході огляду якої на сторінках вказаного вебсайту виявлено інформацію про ОСОБА_8 , отриману з соцмереж ( Телеграм, Фейсбук, Інстаграм), достовірність змісту яких викликає сумніви з огляду на джерела наповнення сайту такою інформацією, тому не може бути беззаперечним доказом винуватості. Вказаний доказ не є належним та достовірним.

З інформації розміщеної на вебсайті телеграм mp.4 було взято відеозапис з відкриття муралу на стіні ліцею. Зображення особи жіночої статі з вказаного відеозапису було предметом портретного дослідження, висновок якого не містить твердження про те, що на відеозаписі зображена саме ОСОБА_8 , експертом лише припускається можливість зображення на відео обвинуваченої.

Крім того захисник вказує, що об`єктом експертного дослідження у якості порівняльного зразка була отримана у непроцесуальному порядку особова картка з ІНФОРМАЦІЯ_8 на ім`я ОСОБА_8 ( як вбачається зі змісту висновку експерта у файлі ОСОБА_11 на диску з лазерних систем зчитування ).

З посиланням на ч. 2 ст. 93 , ст. 245, п. 8 ч. 1 ст. 162 КПК зазначає, що оскільки особова картка ОСОБА_8 з ДМС містить персональні дані особи, які належать до охоронюваної законом таємниці, тому для її отримання у якості порівняльного зразка для проведення портретної експертизи необхідно було отримати дозвіл слідчого судді на тимчасовий доступ.

Вказує, що стороною обвинувачення до суду не надано доказу отримання у процесуальному порядку особової карти ОСОБА_8 як порівняльного зразка, зокрема у виді файлу на диску , що дає підстави для висновку про недопустимість її використання при проведенні експертизи та як наслідок про недопустимість висновку експерта від 01.05.2023 року як похідного доказу.

Також посилається на те, що згідно протоколу огляду від 20.07.2023 року предметом огляду була інформація розміщена на російському вебсайті « всероссийский бизнес центр», який не є офіційним джерелом інформації, що ставить під сумнів достовірність розміщеної на ньому інформації як такої, що беззаперечно не свідчить про протиправність дій обвинуваченої.

Посилається на те, що з протоколів пред`явлення особи для впізнання від 01.04.2023 р. та від 21.04.223 р. за участі свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вбачається, що вони впізнали ОСОБА_8 , що є зрозумілим, адже вони працювали вчителями в Генічеському ліцеї, директором якого була ОСОБА_8 , тому викликає питання доцільність проведення вказаної слідчої дії та доказового значення її результатів у вказаному кримінальному провадженні.

Допитані у суді свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не обізнані особисто про зайняття ОСОБА_8 посади директора створеного окупаційною владою навчального закладу у м. Генічеськ , тому їх показання не несуть доказового значення.

Стверджує, що сукупність досліджених судом доказів не дозволяє беззаперечно стверджувати про доведення вини ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні.

Позиції учасників .

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Повістки про виклик обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченому, надсилаються захиснику. Інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого обов`язково публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Обвинувачену ОСОБА_8 було повідомлено про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги з дотриманням правил, передбачених ч.8 ст.135 та ст.323 КПК України, зокрема шляхом надсилання повідомлення за останнім відомим місцем реєстрації/проживання обвинуваченої та шляхом публікацій повідомлення про виклик до суду в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також шляхом розміщення повісток про виклик до суду на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_9 та направлення документів на адресу його захисника.

Обвинувачена до суду не з`явилася, заяв чи клопотань не подавала, у зв`язку з чим судовий розгляд у даному кримінальному провадженні здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді , пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, частково дослідивши докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Мотиви суду .

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність підстав та дотримання судом положень щодо спеціального судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України в апеляційній скарзі захисником не оспорюються.

Перевіряючи доводи і вимоги апеляційної скарги захисника, колегія суддів враховує наступне.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Як видно із вироку, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3,5 ст. 111-1 КК України суд обґрунтував доказами, які безпосередньо досліджені судом з наведенням оцінки цих доказів.

Так суд обґрунтовано взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , узагальнений зміст яких вірно відобразив у вироку та які оцінив у сукупності з іншими доказами.

З технічного запису вбачається , що в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показала, що вона з 2008 року працювала вчителем у ІНФОРМАЦІЯ_3 , директором якого була ОСОБА_8 . Вона зателефонувала ОСОБА_8 восени 2022 року, оскільки потрібні були документи, і остання запрошувала свідка приїхати працювати у школі під російською владою за російськими програмами . Зрозуміла з її слів, що вона залишилася там директором при « ІНФОРМАЦІЯ_10 » і пропонувала свідку повернутися працювати.

Свідок ОСОБА_13 як видно з технічного запису судового засідання та вироку суду показала, що працювала в ІНФОРМАЦІЯ_3 вчителем початкових класів до повномасштабного вторгнення. Спочатку ліцей продовжував працювати дистанційно за українськими програмами. Коли потрібно вже було подавати списки для роботи за іншою програмою весь колектив відмовився, але ОСОБА_8 подала списки з інформацією наче всі згодні, після чого в колективі була суперечка. ОСОБА_8 почала викликати по одному в кабінет і почала когось переконувати, когось залякувати , щоб йшли працювати. Трудові книжки з самого початку не хотіла віддавати людям на руки, проте свідок забрала трудову книжку . Потім ОСОБА_8 поїхала до доньки у відпустку , а колектив зібрала «російська влада» для того, щоб переконати йти працювати. Колективу дали тиждень на роздуми, за цей тиждень більшість людей виїхали , коли закінчилася відпустка свідок написала , що йде на « простій» . ОСОБА_8 приїхала з Америки в кінці липня , а з 1 серпня вона вже працювала директором школи за російською програмою. Разом із нею залишилося працювати 10 людей . Також свідок зазначила, що ОСОБА_8 очолює якусь наукову організацію по освіті , багато пропагує російських наративів. Вся література яка була у бібліотеці була спалена і вивезена, всі українські стенди спалені. Про те, що ОСОБА_8 продовжує і зараз працювати директором вона знає від знайомих, які залишилися працювати , та назвала їх прізвища. В червні ОСОБА_8 запропонувала отримати всім бажаючим по 10 тис. рублів . Свідку дзвонила секретар зі школи, вмовляла взяти ці гроші, вона відмовилася. Потім приходили вчителі, які залишилися працювати і також вмовляли отримати ці кошти.

Достовірність показань свідків захисником в апеляційній скарзі під сумнів не ставиться. Захисник посилається на те, що свідки не обізнані особисто про зайняття ОСОБА_8 посади директора створеного окупаційною владою навчального закладу у м. Генічеськ , тому їх показання не несуть доказового значення.

З такими доводами колегія суддів не погоджується.

Свідок ОСОБА_12 дала показання щодо обставин та подій за своєю участю. Свідок ОСОБА_13 надала показання щодо обставин , які вона сприймала особисто і щодо обставин, про які їй відомо з чужих слів. Показаннями з чужих слів в контексті статті 97 КПК слід вважати лише частину показань свідка ОСОБА_13 , де вона повідомляла, що про обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення знає також зі слів знайомих, які залишилися працювати у закладі.

Законодавцем передбачено, за яких умов суд може визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів (частина 2 статті 97 КПК).

Водночас при прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати, зокрема, значення пояснень та показань у випадку їх правдивості для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей; інші докази, які подавалися або можуть бути подані; а також можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Показання із чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини 2 статті 97 КПК.

Тобто законність та обґрунтованість судового рішення має визначатися в такому разі підтвердженням показань із чужих слів сукупністю інших належних, допустимих і достовірних доказів.

Показаннями з чужих слів в контексті статті 97 КПК слід вважати лише частину показань свідка ОСОБА_13 , де вона повідомляла, що про обставини вчинених ОСОБА_8 дій вона дізналася зі слів знайомих, які залишилися працювати у закладі.

Проте, вказана частина показань свідка ОСОБА_13 узгоджується з іншими доказами, покладеними в основу вироку і не є єдиним або вирішальним доказом у справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів не убачає підстав для висновку, що показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не мають доказового значення, як на те вказує захисник.

Із вироку вбачається, що судом взято до уваги протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 01.04.2023, за змістом якого свідок ОСОБА_12 впізнала фото із зображенням ОСОБА_8 та протокол пред`явлення впізнання за фотознімками від 17.03.2023, за змістом якого свідок ОСОБА_13 впізнала фото із зображенням ОСОБА_14 .

Захисник в апеляційній скарзі не ставить під сумнів допустимість та достовірність цих письмових доказів з підстав недотримання слідчим вимог ст. 228 КПК України. Захисник посилається на те, що свідки були знайомі з ОСОБА_8 , а тому ставить під сумнів доцільність проведення вказаної слідчої дії та доказового значення її результатів у вказаному кримінальному провадженні.

Колегія суддів зазначає, що орган досудового розслідування самостійно обирає засоби доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України.

Факт знайомства між особою, яка впізнає, та особою, яка пред`являється для впізнання, не впливає на належність доказу, тобто на його спроможність встановлювати наявність або відсутність обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Процесуальний закон не забороняє пред`явлення особи для впізнання у разі особистого знайомства із особою, яка впізнає. Висновки суду можуть ґрунтуватися не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, за якими встановлено особу та характер дій обвинуваченого, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Показання свідків узгоджуються з іншими доказами, які суд поклав в основу вироку, зокрема протоколом огляду від 07.04.2023, відповідно до якого оглянуто Інтернет ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_7 », та протоколом огляду від 20.07.2023, відповідно до якого оглянуто публікацію на веб-сайті « ІНФОРМАЦІЯ_11 ».

Так, з протоколу огляду від 07.04.2023 року вбачається, що слідчий провів огляд документів в електронній формі, які розміщені на веб-сайтах в мережі Інтернет, зокрема з відомостей з електронних інформаційних систем, доступ до яких не обмежується власником. В ході огляду був здійснений доступ до публікації на сайті ОСОБА_15 на якому розміщена інформація наступного змісту : ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено адресу, …. Добровільно та за власною ініціативою пішла на співпрацю з окупаційною владою на посаді директора ІНФОРМАЦІЯ_12 , була присутня на відкритті муралу на стіні ІНФОРМАЦІЯ_12 . Підтримує та всіляко сприяє розвитку пропагандиського руху « Юнармія» . У кінці заходу провела екскурсію школою та розповіла про Піденноармійсьий рух у школі від окупаційної влади(зазначено джерело інформації в мережах Телеграм, Інстаграм, Фейсбук). Крім того на веб- зазначеній сторінці розміщено п`ять зображень , три з яких жінки, а два інших являють собою скріншоти із соціальних мереж:

зображення жінки із соцмереж при завантаженні яких висвітлюється його початкова назва « ОСОБА_16 .d80e79» ,

зображення із соцмереж при завантаженні якого висвітлюється початкова ОСОБА_17 - 3.ее80dd4» на якому міститься друкований текст ( іноземною мовою ) в день героев отечества в Геническе состоялось открытие первого юнармейского патриотического граффити в регионе, на территории одной из школ города состоялась торжественная церемония открытия масштабного мурала, посвященного герою советского союза василию курасову. В открытии принял участие врио губернатора Херсонской области Владимир Сальдо……в завершение мероприятия директор школы

ОСОБА_18 показала гостям учебные классы, а также о совместных мероприятиях с юнармейским движением россии….;

зображення жінки на фоні муралу із графіті із соцмереж при завантаженні яких висвітлюється його початкова назва « ОСОБА_16 - 4.7 b 5551»;

відеозапис на якому зображено відкриття муралу із графіт при завантаженні якого висвітлюється початкова назва « вв.6980с8»;

Крім того на зазначеній вебсторінці розміщено відеозапис при завантаженні якого висвітлюється початкова назва « последовательность 01_1» на якому повідомляється про відкриття муралу із графіті в ІНФОРМАЦІЯ_13 та зображена жінка одягнена в чорне взуття та куртку світлого кольору.

У протоколі огляду від 20.07.2023 року міститься інформація про те, що слідчий провів огляд документів в електронній формі, які розміщені на вебсайтах в мережі Інтернет зазначено назву вебсторінки та посилання, оглянуто публікацію розміщену на вебсайті « ІНФОРМАЦІЯ_11 », в якій викладаються матеріали щодо діяльності, реєстрації та функціонування « ІНФОРМАЦІЯ_14 » . З даної інформації вбачається, що 27.07.2022 створено юридичну особу - государственное бюджетное образовательное учреждение херсонской области « ІНФОРМАЦІЯ_5 », зазначено юридичну адресу АДРЕСА_1 , керівником зазначена ОСОБА_8 .

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що протоколи огляду інтернет ресурсів, сайтів « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ІНФОРМАЦІЯ_11 » не можуть бути взяті до уваги як докази через сумніви у достовірності розміщених на них інформації.

Вбачається, що дані, які містяться у протоколах оглядів відкритих ресурсів у мережі Інтернет та у долучених до них додатках, узгоджуються з іншими наявними у справі відомостями та доказами , а їх огляд здійснено з дотриманням вимог ст. 237 КПК України.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження сторони захисту щодо сумнівності інформації занесеної до Інтернет сайту « ІНФОРМАЦІЯ_7 » і неможливість перевірки джерел її походження, оскільки наповнення сайту « ІНФОРМАЦІЯ_7 » здійснюється із загальновідомих та загальнодоступних відкритих джерел. Основними джерелами інформації, що використовуються Центром « ІНФОРМАЦІЯ_7 » є відкриті для загального доступу матеріали, які друкуються та розміщуються в соціальних мережах, web-виданнях, на приватних web-сторінках, у спеціалізованих форумах та блогах, транслюються каналами телебачення та радіомовлення.

Відомості , що відображені у протоколі огляду сайту ОСОБА_15 містять інформацію про те, що в церемонії відкриття мурала за участю ОСОБА_19 прийняла участь ОСОБА_20 , яка в після завершення заходу як директор школи показала гостям учбові класи та розповіла щодо спільних заходах юнармійським рухом росії .

Крім цього, колегія суддів зазначає, що сторона захисту не дала жодних відомостей щодо спростування цієї інформації і не навела аргументів, які б вказували на те, що інформація, надана органом досудового розслідування, не відповідає дійсності, зокрема, що вона містить ознаки фальсифікації та/або навмисного спотворення даних.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією ІНФОРМАЦІЯ_15 , зокрема у справі №490/6113/22, № 199/6828/22.

Як видно із вироку, судом також прийнято до уваги як належний і допустимий доказ висновки судової портретної експертизи від 01.05.2023 №СЕ-19/111-23/18481-ФП, відповідно до якого зображення особи жіночої статі, одягнутої в куртку світлого кольору та чорне взуття у відео файлі «Відеозапис розміщений на вебсайті телеграм.mp4» на диску для лазерних систем зчитування «Verbatim» придатні для ідентифікації по ним особи.У зображенні особи жіночої статі, одягнутої в куртку світлого кольору та чорне взуття у відеофайлі «Відеозапис розміщений на вебсайті телеграм.mp4» на диску для лазерних систем зчитування «Verbatim» та у файлі « ІНФОРМАЦІЯ_16 » із зображенням особової картки ІНФОРМАЦІЯ_8 на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ймовірно зображена одна й та сама особа.

Захисник в апеляційній скарзі наводить доводи про те, що висновок експерта не є категоричним і містить припущення. Крім того слідчим отримано зразки для проведення експертизи у непроцесуальному порядку.

Аналізуючи такі доводи, колегія суддів вбачає, що постановою від 14.03.2022 року ( як вказано у постанові) слідчий призначив судову портретну експертизу на вирішення якої поставлене питання чи придатне для ідентифікації зображення особи жіночої статі, що зображена у файлі під назвою « відеозапис розміщений на вебсайті телеграм». чи одна і та ж особа зображена на відеозаписі та на зображенні що знаходиться у файлі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_16 » ( особова карта ІНФОРМАЦІЯ_8 , який збережено на оптичний диск CD-R формату який надається в якості порівняльного зразка, де зображена ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як видно із висновку судової портретної експертизи від 01.05.2023 року об`єктом дослідження в якості зразка для експертизи був наданий диск із зображенням графічного документу Федосова , а саме особова картка ОСОБА_8 в якій зазначені її персональні відомості.

Вбачається із технічного запису судового засідання захисник під час розгляду справи в суді наводила доводи про отримання зразка для експертизи без дотримання процесуального порядку, разом із тим, суд першої інстанції не навів мотивів відхилення таких доводів та не з`ясував джерело отримання документу, який був використаний в якості зразка для проведення експертизи.

Згідно вимог ст. 245 КПК України у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 93 КПК сторона обвинувачення збирає докази у кримінальному провадженні шляхом проведення слідчих (розшукових ) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Положення ч. 1 ст. 160 КПК щодо необхідності звернення сторони обвинувачення з клопотанням до слідчого судді для надання тимчасового доступу до речей і документів з метою отримання вільних зразків підпису особи для проведення експертизи можуть бути застосовані у випадку, коли особа, у володінні якої знаходяться ці речі та документи, відмовляється надати їх добровільно на запит слідчого. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 14 січня 2025 рок у справа № 335/10825/16.

Доводи апеляційної скарги про те, що зразки для проведення експертизи мають бути отримані лише шляхом надання тимчасового доступу в порядку ст. 160 КПК не є переконливими.

Разом із тим, надані прокурором матеріали та докази не містять жодних відомостей які б пояснювали джерело отримання документу, який був використаний в якості зразка для проведення експертизи.

Необхідність з`ясування джерела походження отриманої особової картки особи з органів ДМС для перевірки доводів апеляційної скарги, передбачено ст. 92, 93, 245 КПК України , узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у справі № 607/12421/22.

Будь-яких процесуальних документів, які б пояснювали якою особою та у який спосіб з органів ІНФОРМАЦІЯ_17 отримано диск із зображенням графічного документу Федосова , а саме особовою карткою ОСОБА_8 , матеріали провадження не містять, не надано таких документів, доказів і прокурором під час апеляційного розгляду, що унеможливлює вирішення судом питання допустимості цього доказу з огляду на те, що одним з критеріїв допустимості доказів є саме «належне джерело» .

Отже стороною обвинувачення не надано доказів того, що диск із зображенням графічного документу з документом , який надано як зразок для проведення портретної експертизи отриманий слідчим, прокурором у межах кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та у спосіб передбачений ст. 93 чи ст. 160 КПК України , внаслідок чого зазначену судову портретну експертизу не можна визнати допустимим доказом . Тому вирок суду з підстав, передбачених п. 3ч.1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає зміні, із виключенням з мотивувальної частини вироку посилання суду на висновок судової портретної експертизи як на доказ винуватості ОСОБА_8 . Зважаючи на те, що посилання на висновки експертизи підлягають виключенню із вироку , витрати у розмірі 2868 грн. понесені на проведення цієї експертизи слід віднести на рахунок держави.

Виключення цього доказу не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Сукупність наведених у вироку інших доказів, які узгоджуються між собою, доводять, що ОСОБА_8 добровільно, без будь якого примусу зайняла посаду пов`язану із виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно- господарських функцій - директора ліцею в м. Генічеськ Херсонської області , який в подальшому перейменований в «державну бюджету освітню установу Херсонської області « ІНФОРМАЦІЯ_4 («государственное бюджетное образовательное учреждение Херсонськой области « ІНФОРМАЦІЯ_5 »), організувала діяльність очолюваного нею закладу та забезпечила організацію освітнього процесу російською мовою за освітніми стандартами та навчальними планами рф, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України та здійснювала контроль за виконанням освітніх програм та здійснювала пропаганду у закладі освіти з метою сприяння здійсненню збройної агресії проти України, встановленню та утвердженню тимчасової окупації частини території .

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Доводів про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, захисником в апеляційній скарзі не наводиться.

Апеляційна скарга захисника за наведеного підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 , ч. 2 ст. 376 КПК України , апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити .

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на висновки судової портретної експертизи від 01.05.2023 року №СЕ-19/111-23/18481-ФП, як на докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3, 5 ст. 111-1 КК України .

Витрати на проведення експертизи від 01.05.2023 №СЕ-19/111-23/18481-ФП у розмірі 2868 грн. віднести за рахунок держави.

В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4