Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000146 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Українка Київської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.04.2011

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 2 роки 5 місяців позбавлення волі;

2) вироком Обухівського районного суду Київської області від 17.05.2012

за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 5 років позбавлення волі;

3) вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 05.07.2017 за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;

4) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.04.2018

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

5) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2019

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 1 рік 7 місяців позбавлення волі;

6) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2019

за ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 1 рік 8 місяців позбавлення волі;

7) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.2021

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

8) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2023

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2025 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити і пом`якшити призначене йому за ч.1 ст.309 КК України покарання до штрафу.

Обвинувачений не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, однак вважає, що призначене йому покарання є непропорційним вчиненому кримінальному проступку. Посилаючись на судові рішення Верховного Суду, в яких викладені мотиви врахування обставин, які пом`якшують покарання, застосування положень ст.691 КК України тощо, звертає увагу, що суд першої інстанції встановив, що є обставина, яка пом`якшує йому покарання, і відсутні обставини, які його обтяжують, проте призначив йому несправедливе через суворість покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 21 лютого 2025 року у невстановлений час, але не пізніше 17 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 10 на вул. Дубровицькій в м. Києві, побачив на землі пачку з-під цигарок "Marvel", всередині якої знаходився поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною. Усвідомлюючи, що знайдений ним пакет містить наркотичний засіб метадон (фенадон), ОСОБА_6 підняв із землі пачку з-під цигарок та поклав її в кишеню куртки, і тим самим незаконно придбав і розпочав зберігати наркотичний засіб без мети збуту.

Того ж дня близько 18 години 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 8 на вул. Дубровицькій в м. Києві, був зупинений працівниками поліції, на запитання яких відповів, що в кишені його куртки знаходиться пакет з кристалоподібною речовиною. Вилучена в подальшому під час огляду місця події кристалоподібна речовина містить наркотичний засіб метадон (фенадон) масою 0,736 г.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

При цьому відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, яким шкоди завдано не було, особу винного, який судимий, не працює, має неповнолітню дитину, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують. Тобто суд взяв до уваги ті дані й обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.

Призначення покарання у виді штрафу особі, яка не працює, не має постійного джерела доходу або заощаджень та систематично засуджується за вчинення корисливих злочинів проти власності, на переконання колегії суддів, є недоцільним, у той час як для відбування покарання у виді обмеження волі жодних перешкод немає.

А тому саме покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, установлений у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

Разом з тим, у вступній частині вироку, а саме, анкетних відомостях про особу обвинуваченого зазначено, що він судимий вироком Обухівського районного суду Київської області від 24.09.2010 за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 за ч.4 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, що є неправильним.

З довідки - Додатку 1 до Порядку доступу до відомостей інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей" (а.с.74-76) вбачається, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 26.04.2011 ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України і за сукупністю вироків (з вироком Обухівського районного суду Київської області від 24.09.2010) на підставі ст.71 КК України йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців, яке він відбув і звільнився 22.01.2016.

Також ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.12.2024 ОСОБА_6 був звільнений від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023, на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння (а.с.78-82).

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

Згідно з п.21 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

У відповідності з ч.3 ст.88 КК України особи, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Враховуючи те, що Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018, який зменшує строк погашення судимості, поліпшує становище особи, а відтак, має зворотну дію у часі, судимість за кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, за який ОСОБА_6 відбув покарання, погашена.

Також ОСОБА_6 , який на підставі Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024 був звільнений від покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2023 на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння (а.с.78-82), визнається таким, що не має судимості.

На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув і безпідставно зазначив у вироку про наявність у ОСОБА_6 вказаних судимостей.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оскільки суд першої інстанції при обчисленні строку погашення судимостей не застосував закон, який підлягає застосуванню і який поліпшує становище обвинуваченого, а саме, положення ст.89 КК України, і не врахував правові наслідки судимості відповідно до положень ст.88 КК України, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, вирок відповідно до вимог ст.ст.408, 413 КПК України підлягає зміні шляхом виключення з його вступної частини відомостей про наявність у ОСОБА_6 двох судимостей за вказаними раніше вироками.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

В порядку, передбаченому ст.404 КПК України, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з вступної частини вироку відомості про судимості ОСОБА_6 за вироком Обухівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року та за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_7