УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000470 від 17.07.2025 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, громадянина Республіки Молдова, маючого посвідку на постійне проживання в Україні, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000470 від 17.07.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений судом час та дату, з метою подальшого збуту, незаконно придбав при невстановлених судом обставинах короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний стартовий пістолета SUR моделі 2608, № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва компанії «Sur Arms», виготовлений шляхом переробки саморобним способом та розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11.10.2011) і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12жовтня 1992 року (в редакції від 29.10.2020) переніс вказану вогнепальну зброю до свого будинку за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаної вогнепальної зброї став її незаконно зберігати.

Так, 22.07.2025 року приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку 170/1 по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одеса, реалізуючи свій злочинний умисел, в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, а саме спрямованого на незаконний збут вогнепальної зброї, маючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_8 , який виступав як покупець під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за грошову винагороду в розмірі 10000 гривень предмет зовні схожий на стартовий пістолета SUR моделі 2608, № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва компанії «Sur Arms», який згідно висновку судово-балістичної експертизи № СЕ 19/116 - 25/18345- БЛ від 31.07.2025 року є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою шляхом переробки саморобним способом та два патрони, які згідно висновку судово-балістичної експертизи № СЕ 19/116 - 25/18345- БЛ від 31.07.2025, є бойовими припасами - пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., споряджені гумовими кулями.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений судом час та дату, з метою подальшого збуту, незаконно придбав при невстановлених судом обставинах короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю револьвер «Гром» № 10357, виготовлений шляхом переробки саморобним способом та розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11.10.2011) і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12жовтня 1992 року (в редакції від 29.10.2020) переніс вказану вогнепальну зброю до свого будинку за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаної вогнепальної зброї став її незаконно зберігати.

Так, 07.08.2025 року приблизно о 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку 170/1 по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одеса, реалізуючи свій злочинний умисел, в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, а саме спрямованого на незаконний збут вогнепальної зброї, маючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_8 , який виступав як покупець під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за грошову винагороду в розмірі 35000 гривень предмет зовні схожий на револьвер «Гром» № 10357, який згідно висновку судово-балістичної експертизи № СЕ 19/116 - 25/19564- БЛ від 13.08.2025 року є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою шляхом переробки саморобним.

Крім того, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений судом час та дату, з метою подальшого збуту, незаконно придбав при невстановлених судом обставинах короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний стартовий пістолета SUR моделі 2608, № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А.К.,, виготовлений шляхом переробки саморобним способом та розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11.10.2011) і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12жовтня 1992 року (в редакції від 29.10.2020) переніс вказану вогнепальну зброю до свого будинку за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаної вогнепальної зброї став її незаконно зберігати.

Так, 13.08.2025 року приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку 170/1 по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одеса, реалізуючи свій злочинний умисел, в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, а саме спрямованого на незаконний збут вогнепальної зброї, маючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_8 , який виступав як покупець під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, за грошову винагороду в розмірі 10300 гривень предмет зовні схожий на стартовий пістолета SUR моделі 2608, № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва компанії «Sur Arms», на якому виявлено наскрізний канал ствола, що не відповідає конструкції наявного маркування та є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, виготовленою шляхом переробки саморобним способом.

Так, за вищевикладених обставин, 13.08.2025 ОСОБА_4 органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України було затримано та 14.08.2025 повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК за кваліфікуючими ознаками: збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, що підзахисний має міцні соціальні зв`язки, а також має пробелми зі здоров`ям. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зауважив, що заявлений стороною обвинувачення розмір застави є непомірним. Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення у повному обсязі. Долучив копії характеризуючих ОСОБА_4 документів.

Підозрюваний з підозрою згоден, просив врахувати незадовільний стан здоров`я та відмовити у задоволенні клопотанні слідчого.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

14.08.2025 ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Існування обгрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_9 вищевказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: рапортом о/у СКП про виявлення кримінального правопорушення; заявою від ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 22.07.2025 за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 172/1; протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 22.07.2025; протокол огляду покупця та вручення грошових коштів від 22.07.2025; протоколом огляду від 22.07.2025; висновком експерта від 31.07.2025 за результатами судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї»; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.08.2025; протоколом огляду місця події від 07.08.2025 за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 172/1; протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 07.08.2025; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 07.08.2025; протоколом огляду від 07.08.2025; висновком експерта від 13.08.2025 за результатами судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї»; протоколом огляду місця події від 13.08.2025 за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 172/1; протоколом огляду грошових коштів, які будуть використані під час проведення оперативної закупки від 13.08.2025; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 13.08.2025; протоколом огляду від 13.08.2025; протоколом обшуку від 13.08.2025 за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 13.08.2025 за адресою АДРЕСА_1 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 .

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто є кримінально караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідними кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 263 КК України, і такі докази є достатніми щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі провадження він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності чи достовірності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є ймовірною та встановлених обставин достатньо для виправдання подальшого розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вище було зазначено, на переконання слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження існує обґрунтована підозра за фактом можливого вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На переконання слідчого судді, заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_4 обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого наразі обґрунтовано підозрюється останній, є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та зіставляючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін із можливістю уникнення ним покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду, може безперешкодно залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_7 є громадянином Республіки Молдова, а тому відносно нього не діють обмеження щодо перетину державного кордону України в період воєнного стану, що надає йому можливість безперешкодного залишення території України.

Наведені вище фактичні обставини цього кримінального провадження, дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування вагомого ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 . 1 ст. 177 КПК України).

В розрізі наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що станом на теперішній час обгрунтвоаність підозри, повідмоленої ОСОБА_10 , у тому числі, підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , копія якого долучена до матеріалів клопотання сторони обвинувачення та з яким ймовірно вже ознайомлений сам підзахисний. Таким чином, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 , може шляхом підкупу, погроз або іншим чином впливати на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності. Отже, викладені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя також погоджується з доводами сторони обвинувачення в частині існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не працює, при цьому, наразі останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину є корисливим мотивом, а тому наразі у слідчого судді наявні достатні підстави вважати, що ймовірний збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вбокхивх пристроїв або речовин ОСОБА_9 є джерелом доходу для нього. З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження існує реальний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_9 або продовження ним кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що інкриміновані за обставинами даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_10 кримінальне правопорушення в обов`язковому порядку вимагає від слідчого судді визначення відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, у випадку якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (абзац 1 ч. 3 ст. 183 КПК України).

Відтак, на думку слідчого судді, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі щодо вагомості наданих доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; особу підозрюваного; майновий стан підозрюваного, досягнути мети застосування запобіжного заходу, а саме забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, слідчий суддя знову ж таки наголошує, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

7. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному ОСОБА_10 відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання та фактичних обставин даного кримінального провадження, наразі йдеться мова про ймовірну причетність ОСОБА_4 до ймовірного вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу згідно ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтований у рішенні про визначення застави і повинен враховувати майновий стан обвинуваченого.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а саме вчинення його в умовах воєнного стану, коли незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами становить високий рівень небезпеки для суспільства, на думку слідчого судді, можливо вважати виключним випадком.

Відтак, вирішення питання розміру застави ОСОБА_10 потребує врахування існуючого суспільного інтересу, який зводиться не лише до досягнення завдань кримінального провадження, але й до забезпечення та реального здійснення боротьби зі злочинами проти громадської безпеки.

Слідчий суддя не може залишити поза увагою, що за обставини даного кримінального провадження дають підстави припустити, що ОСОБА_7 має у розпорядженні ще іншу вогнепальну зброю.

Разом з тим, за таких обставин, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід визначити розмір застави у вигляді 182 (сто вісімдесят два) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 551 096 (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча дев`яносто шість) гривень, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків. Наведені обставини у своїй сукупності обумовлюють необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

8. Висновки слідчого судді.

Таким чином, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 10.10.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 182 (сто вісімдесят два) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 551 096 (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча дев`яносто шість) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного строком до 10.10.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1