У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001570 від 06 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001570 від 06 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 05.08.2024 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника УСР про те, що 05.08.2024 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника УСР про те, що що у ході проведення оперативно-пошукових заходів було встановлено, що гр. ОСОБА_4 у період дії воєнного стану на території держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою особистого незаконного збагачення, в супереч вимогам чинного законодавства, має намір організувати схему незаконного переправлення осіб призовного віку, які підлягають мобілізації до ЗСУ через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску до країн Євросоюзу.

02 серпня 2025 року в ході проведення огляду місця події за адресою місто Ужгород, вулиця Карпатської України, будинок 10А було виявлено, та вилучено: мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 з паролем логічного захисту: НОМЕР_2 , який було упаковано до спец. пакету НПУ ICR 025602;

Враховуючи вищенаведене та те, що вище вказані предмети мають значення для встановлення обставин вчинення даного кримінального правопорушення, можуть бути знаряддям злочину, також можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як докази, а також для призначення відповідних експертиз, тому в органу досудового розлідування є необхідність в накладенні арешту на вище зазначені речі.

Речі, які вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 визнано речовими доказами, про що винесено відповідну постанову.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, при цьому через канцелярію суду подано заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання без її участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання.

Неприбуття власника майна у судове засідання у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Дослідивши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0001570, сформованим станом на 07.08.2024 року, підтверджено, що органом досудового розслідування слідчим відділом Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

До матеріалів клопотання про арешт майна третьої особи прокурором ОСОБА_3 долучено такі документи: постанова про доручення проведення досудового розслідування від 06.08.2024 року; постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 06.08.2024 року; рапорт старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НПУ капітана поліції ОСОБА_5 від 02.08.2024 року; рапорт старшого оперуповноваженого 2-го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НПУ капітана поліції ОСОБА_5 від 02.08.2024 року; доручення від 07.08.2024 року; протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 06.08.2025 року; протокол огляду місця події від 02.08.2025 року; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 03.08.2025 року; заява ОСОБА_6 від 02.08.2025 року; протокол огляду місця події від 02.08.2025 року; постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 03.08.2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 02.08.2025 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2025 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2025 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.08.2025 року.

Постановою слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_7 від 03.08.2025 року визнано речовим доказом мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 з паролем логічного захисту: НОМЕР_2 , який було упаковано до спец-пакету НПУ ICR 025602.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, а саме мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 з паролем логічного захисту: НОМЕР_2 , який було упаковано до спец-пакету НПУ ICR 025602, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001570 від 06 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на вилучені речі від 2 серпня 2025 року, у ході проведення огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Карпатської України, буд. 10А, в період часу з 21 год. 30 хв. по 21 год. 49 хв., зокрема на мобільний телефон марки «IPhone 14 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_1 з паролем логічного захисту: НОМЕР_2 , який було упаковано до спец-пакету НПУ ICR 025602.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1