У Х В А Л А

05 червня 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України,

в с т а н о в и в :

1. Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про скасування арешту майна накладеного на мобільний телефон марки «NOMI» із зарядним пристроєм, який було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, а також на тримач сім-карти НОМЕР_1 та коробку з-під стартового пакету цього ж номеру; тримач сім-карти НОМЕР_2 та коробку з-під стартового пакету цього ж номеру, що було вилучене в ході проведення обшуку автомобіля марки «SEAT» моделі «LEON» 2008 р.в. В обґрунтування вказаного клопотання, послався на те, що вилучене майно не становить ні майнової, ні доказової цінності, ні для обвинувачених, ні для сторони обвинувачення, ні для потерпілого. При цьому, вважає, що потреба в подальшому застосуванні арешту вищезазначеного майна відпала, оскільки на даний час вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, а тому жодних слідчих та процесуальних дій не проводиться.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили його задовольнити. Інші учасники не заперечували щодо задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов до такого висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024, справа №761/45416/24 з метою забезпечення збереження речового доказу було накладено арешт на мобільний телефон марки «NOMI» із зарядним пристроєм, який було вилучено під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України. Також, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024, справа №761/45400/24 з метою забезпечення збереження речового доказу було накладено арешт натримач сім-карти НОМЕР_1 та коробку з-під стартового пакету цього ж номеру; тримач сім-карти НОМЕР_2 та коробку з-під стартового пакету цього ж номеру, що було вилучене в ході проведення обшуку автомобіля марки «SEAT» моделі «LEON» 2008 р.в., білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , який зареєстрований на ОСОБА_10 .

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки, на даний час не встановлено, що в подальшому застосуванні вжитого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна відпала потреба, а також того, що арешт накладено необґрунтовано, то в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування арешту майна необхідно відмовити.

2. Крім того, від адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про часткове скасування арешту майна накладеного на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 100» 2003 р.в., сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_11 .В обґрунтування вказаного клопотання, послався на те, що потреба в подальшому застосуванні арешту вищевказаного транспортного засобу вже відсутня, оскільки в рамках кримінального провадження, проведено всі необхідні слідчі дії за його участю.

Адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що не вважає за доцільне у судовому засіданні досліджувати автомобіль як речовий доказ, проте прокурор заперечив проти задоволення клопотання. Інші учасники не заперечували щодо задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов до такого висновку.

Встановлено, що з метою збереження речових доказів ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 100» 2003 р.в., сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним автомобілем.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що власником автомобіля марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 100» 2003 р.в., сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , є ОСОБА_11 . На теперішній час всі слідчі дії проведені по вказаному кримінальному провадженню. Зважаючи на позицію сторін провадження, суд вважає, що у подальшому застосуванні такого заходу як арешт майна, в частині володіння та користування майном, відпала потреба, тому арешт слід скасувати частково.

3. Також,від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 надійшло до суду клопотання про скасування арешту майна, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024 у справі №761/45398/24, в частині: мобільного телефону Samsung IMEI: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 ; блокноту з рукописними записами на російській та іноземній мові «Нова Лінія». В обґрунтування вказаного клопотання, захисник послався на те, що потреба в подальшому застосуванні арешту вищезазначеного майна відпала, оскільки пройшло вже багато часу і актуальність такого арешту майна вже відсутня.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо скасування арешту та повернення вищевказаного майна, вважав що може виникнути згодом необхідність дослідження цих речей як речового доказу. Інші учасники не заперечували щодо задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов до такого висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024 у справі №761/45398/24 з метою забезпечення збереження речового доказу було накладено арешт на майно, вилучене за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на: мобільноний телефон Samsung IMEI: НОМЕР_5 , IMEI: НОМЕР_6 та блокнот з рукописними записами на російській та іноземній мові «Нова Лінія».

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки, на даний час не встановлено, що в подальшому застосуванні вжитого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного майна відпала потреба, а також того, що арешт накладено необґрунтовано, то в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна в частині необхідно відмовити.

4. Окрім цього, від власника майна ОСОБА_12 до суду найшло клопотання про скасування арешту майна, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2024, в частині мобільного телефону iPhone 13 Pro, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 . В обґрунтування вказаного клопотання, послався на те, що потреба в подальшому застосуванні арешту вищевказаного мобільного телефону вже відсутня. Зазначив, що в рамках даного кримінального провадження його допитано в якості свідка та його особистий мобільний телефон ніякого відношення до вказаного кримінального провадження не має.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо скасування арешту та повернення вищевказаного мобільного телефону, вважав що може виникнути згодом необхідність дослідження телефону як речового доказу. Інші учасники не заперечували щодо задоволення вищевказаного клопотання.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов до такого висновку.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2024 у справі №761/45414/24 з метою забезпечення збереження речового доказу було накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема на мобільний телефон iPhone 13 Pro, IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 .

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Оскільки, на даний час не встановлено, що в подальшому застосуванні вжитого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищевказаного мобільного телефону відпала потреба, а також того, що арешт накладено необґрунтовано, то в задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_12 про часткове скасування арешту майна необхідно відмовити.

5. Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання та повернути заставодавцю внесену заставу. Зазначив, що наявні при обранні запобіжного заходу ризику суттєво зменшились або перестали існувати взагалі, відтак, на його думку, наявні підстави для зміни застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суровий.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу заперечував, оскільки на даний час не перестали існувати ризики позапроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Розглянувши клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов`язання, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яку внесено на відповідний рахунок та ОСОБА_6 було звільнено з-під варти під заставу у розмірі 454200 грн. Вищевказаною ухвалою на нього покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом з тим, за статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

За ч. 4 цієї статті Кодексу, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В той же час, захисником ні матеріалами клопотання, ні в судовому засіданні не доведено, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 454200 грн. на даний час застосовано не обґрунтовано, або становить надмірний тягар, відтак на переконання суду вказаний запобіжний захід відповідає тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та встановленим слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу ризикам, які на даний час не перестали існувати. Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 щодо зміни застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Одночасно з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 7, 11 ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, а не обов`язком. Внесення застави неможливе без взаємної згоди підозрюваного та заставодавця. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню та волі, тобто вона висловлює своє добровільне волевиявлення на внесення застави та згоду нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку вона вносить заставу.

Погоджуючись внести заставу та нести відповідні обов`язки як заставодавця, особа повинна була усвідомлювати існування ризику неповернення застави - звернення її в дохід держави. Таким чином, з огляду на зазначені законодавчі положення, у заставодавця відсутні законні підстави вважати, що грошові кошти, внесені нею у якості застави за підозрюваних/обвинуачених, будуть їй обов`язково повернуті у найкоротший строк до припинення дії цього запобіжного заходу.

6. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 під час дії запобіжного заходу у виді застави, посилаючись на те, що заявлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та продовжують існувати. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , під час дії запобіжного заходу у виді застави, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яку внесено на відповідний рахунок та ОСОБА_6 було звільнено з-під варти під заставу у розмірі 454200 грн. Вищевказаною ухвалою на нього покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків, потерпілого в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк покладених обов`язків до 21.02.2025. При цьому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва покладено процесуальні обов`язки до 02.05.2025. Також, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2025 року продовжено строк покладених обов`язків до 24.06.2025 року.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 05.06.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також спробам запобігти переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , під час дії запобіжного заходу у виді застави, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі обвинувачених, свідків, потерпілого в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

7. Також, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 під час дії запобіжного заходу у виді застави, посилаючись на те, що заявлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та продовжують існувати. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , під час дії запобіжного заходу у виді застави, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яку внесено на відповідний рахунок та ОСОБА_8 було звільнено з-під варти під заставу у розмірі 454200 грн. Вищевказаною ухвалою на нього покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою; не відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків, потерпілого в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк покладених обов`язків до 21.02.2025. При цьому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва покладено процесуальні обов`язки до 02.05.2025. Також, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2025 року продовжено строк покладених обов`язків до 24.06.2025 року.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 05.06.2025 року до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також спробам запобігти переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , під час дії запобіжного заходу у виді застави, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі обвинувачених, свідків, потерпілого в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 184, 194, 196, 174, КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024, справа №761/45400/24 та ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024, справа №761/45416/24 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про часткове скасування арешту майна, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2024, справа №761/45399/24 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2024 у справі №761/45399/24 в частині заборони володіти та користуватися автомобілем марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 100» 2003 р.в., сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 , який належить на праві власності ОСОБА_11 .

Повернути ОСОБА_11 у користування автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER 100» 2003 р.в., сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 без права відчуження.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна в частині, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2024, справа №761/45398/24 - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_12 про скасування арешту майна в частині, який накладений на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2024, справа №761/45414/24 - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі обвинувачених, свідків, потерпілого в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі обвинувачених, свідків, потерпілого в межах даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , що в разі порушення визначених цією ухвалою суду обов`язків, внесена обвинуваченими застава буде звернута в дохід держави.

Термін дії обов`язків - до 01 серпня 2025 року включно.

Ухвала суду є остаточною та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 06 червня 2025 року о 08.30 год.

Суддя ОСОБА_1