Справа № 946/6003/25
Провадження № 1-кс/946/1602/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого (судимість погашена),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001090 від 03.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 02.08.2025 близько о 22:10 годин, біля бару «Наталка», розташованого за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Озерне, вул. Шевченко, 19, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту виникла сварка. Під час вказаної сварки ОСОБА_7 діставши зі свого автомобілю предмет ззовні схожий на бейсбольну биту наніс не менше двох ударів битою ОСОБА_5 в область тіла. В той же час ОСОБА_5 відібрав у ОСОБА_7 биту, чим припинив протиправне посягання ОСОБА_7 .

В той же час, ОСОБА_5 маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, бажаючи настання таких наслідків, умисно наніс йому три послідовних удари предметом, ззовні схожої на бейсбольну биту, в голову від чого ОСОБА_7 опинився на землі та не здійснював будь-яких протиправних посягань відносно ОСОБА_5 , який не зупиняючись, після цього завдав один удар лівою ногою в область голови ОСОБА_7 , в результаті чого останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдиральної гематоми лівої гемісфери, перелому скроменевої кістки з права, що викликали небезпечні для життя явища та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

03.08.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, мотивуючи тим, що підозрюваний має місце проживання, рівніше не судимий.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове слідство по кримінальному провадженні № 0001090 від 03.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

03.08.2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Підозра ОСОБА_5 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України, протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , протоколом допиту свідків ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 .

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що:

- перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 буде мати можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1), оскільки розуміє, що за вчинення вказаного тяжкого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, підозрюваний може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинений злочин;

- підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому маючи іншій запобіжний захід, аніж тримання під вартою, ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на потерпілого, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати суду неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

- перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5), зокрема і з метою приховування обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення а також, оскільки, підозрюваний офіційно не працевлаштований, та як наслідок, в нього відсутні постійні джерела доходу та відсутнє постійне місце роботи, у зв`язку з чим, останній може продовжувати свої злочинні діяння.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. У свою чергу, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти вчинення останнім встановлених ризиків та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про необхідність у цьому випадку застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вищенаведені обставини у сукупності свідчать про неможливість усунення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, встановлених щодо підозрюваного у менш обтяжливий спосіб.

Таким чином, клопотання слідчого в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий та прокурор у клопотанні просять не визначати підозрюваному розмір застави.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

У контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Слідчий суддя враховує характер інкримінованого кримінального правопорушення, що саме потерпілий ОСОБА_7 перший наніс удари ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, та приходить до висновку, що на даний час необхідно визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, оскільки, на думку слідчого судді, такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст. ст. 178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини.

Таким чином, клопотання слідчого в частині не визначення розміру застави задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим слід визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181 -184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 242240 гривень (80 х 3028 грн. = 242240 гривень).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 03 серпня 2025 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 01 жовтня 2025 року.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено 06 серпня 2025 року о 14 год. 00 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1