Провадження № 1-кс/686/7557/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002396,

установила:

Прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 , шляхом направлення 31.07.2025 поштового відправлення на адресу суду, звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням (зареєстроване у суді 01.08.2025) про накладення арешту на: берці оливкового кольору та одяг, а саме кітель камуфляжний ЗСУ, футболку чорного кольору марки «Adidas», футболку зеленого кольору ЗСУ, куртку чорно-синього кольору марки «Adidas», шорти джинсові чорного кольору марки «Its basic», склянку кружку та прозорий графін, із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ними, із метою збереження речових доказів, оскільки вони є предметами вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002396 від 30.07.2025, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289, ч.4 ст. 185 КК України.

Із матеріалів клопотання убачається, що «у період часу із 02:00 год. по 11:00 год. 30.07.2025 невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Хмельницький, вул. Львівське шосе, поблизу будинку №18, умисно заволоділа транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», 2000 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинила останньому майнової шкоди на суму, яка встановлюється.

У ході допиту потерпілий ОСОБА_3 повідомив, що останній спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 увечері 29.07.25 розпивали спиртні напої із наявного посуду у квартирі потерпілого. Близько 01:30-01:50 ОСОБА_4 покинув квартиру потерпілого, залишивши власний одяг. Уранці потерпілий виявив відсутність ключів від автомобіля, гаманця із грошовими коштами близько 4000 грн., паспорта, водійського посвідчення, технічного паспорта на автомобіль та автомобіля.

30.07.2025 у ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено берці оливкового кольору та одяг, а саме кітель камуфляжний ЗСУ, футболку чорного кольору марки «Adidas», футболку зеленого кольору ЗСУ, куртку чорно-синього кольору марки «Adidas», шорти джинсові чорного кольору марки «Its basic», склянку кружку та прозорий графін.

30.07.2025 винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами у зв`язку із тим, що вони є предметом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати (п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України).

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У даному випадку клопотання прокурора не містить доводів щодо необхідності накладення арешту на кітель камуфляжний ЗСУ, футболку чорного кольору марки «Adidas», футболку зеленого кольору ЗСУ, куртку чорно-синього кольору марки «Adidas», шорти джинсові чорного кольору марки «Its basic», склянку кружку та прозорий графін.

У клопотанні прокурор зазначає, що підставою арешту указаного майна є те, що вилучені речі є предметом вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, дане твердження не узгоджується із матеріалами, долученими до клопотання, оскільки відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань унесені за ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 289 КПК України за фактом таємного викрадення грошових коштів у сумі 4000 гривень, мобільного телефону та документів, які належать ОСОБА_3 , а також заволодіння транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter», 2000 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Прокурором не обгрунтовано, чому досудове слідство уважає, що одяг, який було вилучено у ході проведеного огляду, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та яке він має значення для встановлення обставин у ньому.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на указані речі у контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Повернути прокурору клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002396.

Установити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили із моменту її проголошення.

Слідча суддя