В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 18.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Теплогорськ Луганської області, громадянина України, одруженого, працюючого оператором пакування та сортування газоблоків в ТОВ «ЮДК», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимогого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини вчинення кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Так, ОСОБА_3 , в період часу з 15 травня по 17 травня 2025 року, здійснюючи сільськогосподарський обробіток земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0083, площею 20,5300 га з цільовим призначенням 01.01 «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що знаходиться поблизу с. Почино-Софіївка, Самарівського району, Дніпропетровської області, яка перебуває у власності ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, яка не належать йому на праві власності чи іншого користування, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст. ст. 13, 14 «Конституції України», ст. ст. 78, 93, 125 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», якими регламентується набуття і реалізація права на землю, при відсутності відповідного рішення власника земельної ділянки про передачу у власність чи надання в оренду земельної ділянки, за допомогою найманого працівника та сільськогосподарської техніки здійснив обробіток всієї частини землі площею 20,5300 га, яка розташована неподалік с. Почино-Софіївка, Самарівського району, Дніпропетровської області, тим самим самовільно зайняв вказану земельну ділянку в сільськогосподарських цілях.

Таким чином ОСОБА_3 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0083 сільськогосподарського призначення площею 20,5300 га, заподіяв потерпілому ОСОБА_4 шкоду в розмірі 897 098 гривень 04 копійки, що є значною, оскільки у сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

До обвинувального акту додана письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій вказує, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначені заяви обвинуваченого та потерпілого є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини в даному кримінальному провадженні не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання, пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень (ст. 50 КК України).

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює оператором пакування та сортування газоблоків в ТОВ «ЮДК», не одружений, утриманців не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем проживання характеризується задовільно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є його щире каяття. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.197-1 КК України.

На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого, який визнав повністю вину, розкаявся у вчиненому, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання при ухваленні вироку не встановлено. Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Речовий доказ: трактор ЮМЗ-6 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причеплений до нього культиватор, які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 залишити власнику за належністю;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1