Дата документу 08.07.2025
Справа № 334/3373/25
Провадження № 1-кс/334/1737/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянув клопотання слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000033 від 28.11.2024 р., про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічна освіту, неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000033 від 28.11.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332, ч.3 ст.358 КК України.

До слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя звернувся слідчий СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4

Клопотання обгрунтоване наступним, так у ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, виник умисел на сприяння особам чоловічої статі, яким у зв`язку з введенням на території України військового стану було заборонено виїзд за кордон, у незаконному переправленні через державний кордон України. Вказані дії ОСОБА_4 планував здійснювати з корисливих мотивів за грошову винагороду шляхом надання порад, вказівок, особам які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а також наданням засобів для такого перетину, які полягали у організації отримання такими особами медичних документів про нібито наявність хвороб і висновків медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності, що у подальшому надавало право безперешкодного перетину державного кордону України.

Для реалізації цього умислу ОСОБА_4 здійснював на території України пошук потенційних клієнтів, які бажали незаконно виїхати до країн Європейського союзу або осіб, яким необхідні документи для перетину державного кордону України.

Так, 24.03.2025, в денний час доби, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, під час спілкування із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в месенджері «Viber» до якого прив`язано абонентський номер НОМЕР_1 , запропонував останньому свої послуги зі сприяння у незаконному перетині державного кордону України, що полягали в організації отримання фіктивного військово-облікового документу на ім`я ОСОБА_8 з наявною у ньому інформацією, яка надасть змогу останньому безперешкодно виїхати за межі державного кордону України та організації отримання фіктивних документів про наявність інвалідності ІІ групи у дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою подальшого безперешкодного виїзду на підставі вказаних документів через державний кордон України до країн Європейського Союзу. За вказані дії ОСОБА_4 вказав ОСОБА_8 на необхідність передачі йому грошової винагороди у вигляді неправомірної вигоди в сумі 30 750 грн. та 24 900 грн., як передплата, які ОСОБА_8 28.04.2025 о 14:48 та 06.05.2025 о 12:11, відповідно, перерахував на банківський рахунок НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_4 .

В подальшому, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, з метою збуту ОСОБА_8 підроблених офіційних документів, 13.05.2025 о 13 годині 18 хвилин, знаходячись поблизу відділення №7 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Музична, буд. 2, передав ОСОБА_8 фіктивні медичні та інші документи, а саме військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_8 з інформацією про його виключення з військового обліку, довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 з інформацією про здійснення ОСОБА_8 опікунства над недієздатною особою ОСОБА_9 , медичний висновок про наявність порушень функцій організму у ОСОБА_9 , медичний висновок ЛКК про наявність захворювання у ОСОБА_9 та про здійснення догляду за нею ОСОБА_8 , рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення ОСОБА_8 опікуном ОСОБА_9 , медичну довідку про наявність інвалідності ІІ групи у ОСОБА_8 та посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_9 , які були отримані у відділенні № 7 ТОВ «Нова пошта» від ОСОБА_10 , чим вчинив збут підроблених офіційних документів за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 30 750 грн. та 24 900 грн. 28.04.2025 о 14:48 та 06.05.2025 о 12:11 відповідно, 13.05.2025 о 13 годині 18 хвилин, діючи з метою організації переправлення осіб через державний кодон України, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Музична, буд. 2, неподалік відділення № 7 ТОВ «Нова пошта» під час зустрічі з ОСОБА_8 передав останньому фіктивні медичні та інші документи а саме військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_8 з інформацією про його виключення з військового обліку, довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 з інформацією про здійснення ОСОБА_8 опікунства над недієздатною особою ОСОБА_9 , медичний висновок про наявність порушень функцій організму у ОСОБА_9 , медичний висновок ЛКК про наявність захворювання у ОСОБА_9 та про здійснення догляду за нею ОСОБА_8 , рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про призначення ОСОБА_8 опікуном ОСОБА_9 , медичну довідку про наявність інвалідності ІІ групи у ОСОБА_8 та посвідчення інваліда на ім`я ОСОБА_9 , чим вчинив дії щодо організації переправлення осіб через державний кордон України шляхом сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів для усунення перешкод.

13 травня 2025 року о 13 годині 27 хвилин ОСОБА_4 затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

14 травня 2025 року слідчим СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області за погодженням з начальником Веселівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури складено та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_4 .

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 358 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколами оглядів від 28.04.2025, відповідно до яких зафіксовано факт перерахування ОСОБА_8 28.04.2025 о 14:48 на банківський рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_2 , грошових коштів у сумі 30 750 грн.;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 28.04.2025, які зазначили події, які мали факт 28.04.2025 та вказали, що дійсно ОСОБА_8 були перераховані 28.04.2025 о 14:48 на банківський рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_2 , грошових коштів у сумі 30 750 грн.;

- протоколами оглядів від 06.05.2025, відповідно до яких зафіксовано факт перерахування ОСОБА_8 06.05.2025 о 12:11 на банківський рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_2 , грошових коштів у сумі 24 900 грн.;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 06.05.2025, які зазначили події, які мали факт 06.05.2025 та вказали, що дійсно ОСОБА_8 були перераховані 06.05.2025 о 12:11 на банківський рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_2 , грошових коштів у сумі 24 900 грн.;

- протоколом обшуку від 13.05.2025, відповідно до якого проведено обшук помешкання в якому зареєстрований та проживає ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено речові докази, а саме: бланки «Довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією» у кількості 58 шт., бланки «Трудова книжка» у кількості 2 шт., бланки «посвідчення учасника бойових дій» у кількості 8 шт. та інше ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.05.2025, відповідно до якого 13.05.2025 о 13:37 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 ;

- речовими доказами, вилученими у ході проведення обшуку та затримання особи ОСОБА_4 ;

- розсекреченими матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій.

15 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.07.2025 до 13 години 27 хвилин.

07 липня 2025 року постановою в.о. керівника Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000033 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 14.08.2025.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, відносно нього відповідно до ст. 183 КПК України може бути продовжено строк застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу з покладенням на підозрюваного обов`язків завершити не виявляється можливим, у зв`язку з великим обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування.

Зокрема, є об`єктивна необхідність у проведенні наступних слідчих і процесуальних дій, а саме:

1. Для встановлення осудності підозрюваного ОСОБА_4 при скоєнні ним кримінальних правопорушень, а також визначення його психічного стану на теперішній час, призначено первинну амбулаторну судово-психіатричну експертизу;

2. Виконати вимоги ст. 290 КПК України та в повному об`ємі ознайомити сторони кримінального провадження із матеріалами;

Разом з тим, під час досудового розслідування встановлено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час обрання 15.05.2025 відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, не змінились та існують на теперішній час.

Необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Крім того, ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не має можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі тощо.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суді може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно підозрюваного під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками її звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує утримання підозрюваного під вартою.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Такий висновок сторони обвинувачення не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду: з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень, та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши доводи та пояснення, прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з доданих до клопотання, про продовження строку тримання під вартою, матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

14.05.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч.3 ст.358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 15.05.2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід тримання під вартою, який спливає 11.07.2025. Проте, існують обставини які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки у вказаному кримінальному провадженні потрібно виконати наступне:

1. Для встановлення осудності підозрюваного ОСОБА_4 при скоєнні ним кримінальних правопорушень, а також визначення його психічного стану призначити первинну амбулаторну судово-психіатричну експертизу;

2. Виконати вимоги ст. 290 КПК України та в повному об`ємі ознайомити сторони кримінального провадження із матеріалами.

Згідно із ч. 2 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинне бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчинені злочину.

Згідно із п.1 ч. 3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу до трьох місяців керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора.

Як встановлено у судовому засіданні, 07.07.2025 в.о. керівника Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_15 , строк досудового розслідування, у зазначеному кримінальному проваджені, було продовжено до трьох місяців, а саме до 14.08.2025.

Матеріали провадження дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п.1,3 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі. Таким чином, усвідомлюючи неминучість покарання за скоєні злочини, підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, суду.

Крім того перебуваючи на свободі підозрюваний може впливати на свідків, шляхом залякування та погроз.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження суд дійшов такого висновку, що на даний момент запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 не може бути змінений на інший у зв`язку з тим, що він підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, а отже, клопотання є обґрунтованим, тому його слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою до 14.08.2025 року.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 184, 194, 197, 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 13 годині 27 хвилин 14.08.2025 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1