Справа № 152/386/25
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Шаргородського районного суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця с. Калинівка Жмеринського району Вінницької області, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, особи з інвалідністю другої групи, раніше несудимого,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників :

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої подано клопотання ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, відносно якої подано клопотання ОСОБА_6 ,

перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне:

у с т а н о в и в :

Судом установлено, що ОСОБА_4 14 лютого 2025 року приблизно о 10-30 год, знаходячись у громадському місці, а саме перед входом до магазину «Коровай», що розташований в м. Шаргород, Жмеринського району Вінницької області, по вул. Героїв Майдану, 258, проявляючи винятковий цинізм із очевидною демонстративною зневагою до існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил поведінки та норм моралі, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи оточуючих людей навколо, не реагуючи на зауваження громадян, дістав із штанів та оголив свій статевий орган. В подальшому, знаючи, що за його діями спостерігають сторонні особи, знаходячись у стоячому положенні, зневажаючи громадський порядок та існуючі у суспільстві загальновизнані правила поведінки, демонстративно,

нехтуючи нормами моральності, ОСОБА_4 прямо перед входом до магазину «Коровай» справив природню потребу оголеним перед тим статевим органом. Дане суспільно-небезпечне діяння підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник, ОСОБА_4 та його законний представник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною першою статті 296 КК України підтверджується такими доказами:

- показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були безпосердньо допитані судом та які показали, що точної дати і часу не пам`ятають, але були свідками того як ОСОБА_4 біля магазину "Коровай" в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області оголив свій статевий орган, а на зауваження оточуючих щодо неприпустимості таких дій, не реагував;

- рапортом інспектора-чергового ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 14 лютого 2025 року, яким було зареєстровано повідомлення ОСОБА_9 про те, що 14 лютого 2025 року близько 10-30 год в м. Шаргород по вул. Героїв Майдану біля супермаркету "Коровай" заявник бачив чоловіка, який мав неохайний вигляд, був одягнений в темні штани, синю куртку та червону кофту та на сходах демонстрував свій статевий орган, на зауваження не реагував;

- добровільно виданим ОСОБА_9 відеозаписом фіксації вищевказаної події.

Окрім цього, сторона захисту під час судового розгляду не заперечувала жодну з обставин, яка була викладена в клопотанні прокурора.

Згідно з висновком судової психіатричної експертизи №170 від 13 березня 2025 року, який був наданий прокурором у судовому засіданні, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0); в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (F 20.0); в теперішній час ОСОБА_4 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Згідно із вимогами частини другої статті 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до вимог частини першої статті 94 КПК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (статті 96 КК України) - висновку судово-медичної експертизи.

У частині першій та другій статті 513 КПК України визначено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

За правилами частини четвертої статті 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

На час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до частини п`ятої статті 513 КПК України.

Ураховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та необхідність застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

З цих підстав,

Керуючись статтями 19, 93, 94 КК України, статтями 503, 512, 513 КПК України, Суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно неосудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, особи з інвалідністю другої групи, раніше несудимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене частиною першою статті 296 КК України, - примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речовий доказ - DVD-R диск, з відеозаписом за 14 лютого 2025 року з мобільного телефону ОСОБА_9 , - залишити в матеріалах цього кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Головуючий суддя ОСОБА_10