Справа № 203/6158/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро, в порядку дистанційного судового провадження, кримінальне провадження № 0000181, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Хмельницький, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у посаді командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15 вересня 2024 року № 258 молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 .

Молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, обізнаним з порядком зберігання, використання та носіння вогнепальної зброї відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Пунктами 5, 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що під бойовими припасами визнаються патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, артилерійські снаряди, бомби, міни, гранати, бойові частини ракет і торпед та інші вироби в зібраному вигляді, споряджені вибуховою речовиною і призначені для стрільби з вогнепальної зброї чи для вчинення вибуху. До вибухових речовин належать порох, динаміт, тротил, нітрогліцерин та інші хімічні речовини, їх сполуки або суміші, здатні вибухнути без доступу кисню. Під вибуховими пристроями слід розуміти саморобні чи виготовлені промисловим способом вироби одноразового застосування, спеціально підготовлені і за певних обставин спроможні за допомогою використання хімічної, теплової , електричної енергії або фізичного впливу (вибуху, удару) створити вражаючі фактори спричинити смерть, тілесні ушкодження чи істотну матеріальну шкоду - шляхом вивільнення, розсіювання або впливу токсичних хімічних речовин, біологічних агентів, токсинів, радіації, радіоактивного матеріалу, інших подібних речовин.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами», визначено, що незаконне носіння холодної зброї є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

ОСОБА_3 у вересні 2024 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), під час знаходження на території бойових дій поблизу н.п. Торецьк Донецької області (більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено), в окопі побачив осколкову ручну гранату типу М67 (споряджений корпус осколкової ручної гранати М67 з маркуванням «TNS20F026-045 3567» та запал типу М213 з маркуванням «FUZE M213 CTJ23D 514-010») промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху.

Після чого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та носіння знайденого ним бойового припасу.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказаний предмет є бойовими припасами, а також розуміючи, що він не має, передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаним предметом, у вересні 2024 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), під час знаходження на території бойових дій поблизу н.п. Торецьк Донецької області (більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено) поклав осколкову ручну гранату типу М67 (споряджений корпус осколкової ручної гранати М67 з маркуванням «TNS20F026-045 3567» та запал типу М213 з маркуванням «FUZE M213 CTJ23D 514-010») до свого рюкзаку, здійснивши таким чином придбання бойового припасу, без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_3 , 18 вересня 2024 року, у невстановлений під час досудового розслідування час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що знаходились у його рюкзаку, виїхав з н.п. Дніпропетровської області та направився до 142 навчально тренувального центру військової частини НОМЕР_3 , розташованому у АДРЕСА_2 , здійснивши таким чином носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

18 вересня 2024 року у період часу з 13:00 год. до 13:50 год. працівниками поліції проведено огляд місця події, а саме території залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11. За результатами проведеного огляду місця події, у ОСОБА_3 виявлено та вилучено осколкову ручну гранату типу М67 (споряджений корпус осколкової ручної гранати М67 з маркуванням «TNS20F026-045 3567» та запал типу М213 з маркуванням «FUZE M213 CTJ23D 514-010») промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху, яку ОСОБА_3 придбав та носив без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення 18 вересня 2024 року, вчинивши тим самим носіння, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини його вчинення так, як вони викладені у вироку вище, та пояснив, що у вересні 2024 року перебуваючи в Донецькій області, поблизу м. Торецька, виконуючи бойові завдання, в окопах, знайшов корпус гранати типу М67 та запал типу М213, поклав до свого рюкзаку та забув їх викласти. 18 вересня 2024 року, під час здійснення огляду його багажу на залізничному вокзалі у м. Дніпро, зазначену гранату та запал було виявлено у його рюкзаку. У скоєному щиро кається та просить суд суворо не карати.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, що підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у носінні, придбанні вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проходження служби та місцем проживання характеризується з позитивної сторони, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжує, а також, думку прокурора щодо виду та міри покарання, який вважав, що виправлення обвинувачено можливе без ізоляції його від суспільства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає за можливе, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Постановою слідчого СВ ВП №12 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, корпус гранати М-67 з маркуванням «INS20F026-045 3567», яка поміщена до спец пакету АВ 3006474 та запал М-213 з маркуванням «FUZE M213 CTJ23D 514-010», вилучену у ОСОБА_3 в ході огляду місця події 18.09.2024 року, яку поміщено до спец.пакету АВ 3006475, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та передано до Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України для проведення експертного дослідження. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-24/38274-ВТХ від 11.10.2024 року, зазначені речові докази знищено, а тому, суд їх долю не вирішує.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 06 червня 2025 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-24/38274-ВТХ від 11.10.2024 року в розмірі 3979 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

Речові докази: відеозаписи з бодікамери працівника СРПП ВП М12 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 18.09.2024, який скопійований на оптичний носій - диск DVD-R та відеозапис з камери спостереження, розміщеної в центральному холі залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 від 18.09.2024, який скопійований на оптичний носій - диск DVD-R, зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000181.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження відповідно до вимог ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1