Справа № 147/638/25
Провадження № 1-кп/147/166/25
УХВАЛА

11 червня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000411 від 05.02.2025, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Тростянецького районного суду Вінницької області надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

Ухвалою судді від 02.06.2025 призначено судовий розгляд даного кримінального провадження.

09.06.2025 прокурором було подано клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення застави. Клопотання вмотивоване тим, ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.02.2025 ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого продовжено до 14.06.2025. Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного правопорушення підтверджується зібраними доказами, а також показаннями свідків. Разом з тим, ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу на даний час продовжують існувати. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, останній усвідомивши невідворотність покарання може зникнути та переховуватися від суду. Крім того, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, зокрема продовжити ухилятися від проходження військової служби. Прокурор зазначає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Прокурор підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого строком на 2 місяці, оскільки ризики, передбачені КПК України, не зникли, обставини не змінилися.

Обвинувачений не заперечив проти продовження дії запобіжного заходу відносно нього. Однак зазначив, що бажає продовжувати службу у лавах ЗСУ.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисного, зазначивши те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, однак вказав на необгрунтованість ризиків, вказаних прокурором.

З`ясувавши думку сторін, враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.04.2025 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з 15 квітня 2025 року до 24.00 години 14 червня 2025 року.

Як встановлено, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, та казане кримінальне правопорушення посягає на суспільні відносини в сфері функціонування Збройних Сил.

Так, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - при оцінці існування ризику кримінального провадження, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання винним в інкримінованих злочинах.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування».

Дані обставини свідчать про наявність ризику залишення обвинуваченим свого місця проживання (у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу) з метою переховування від суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, дійсно обґрунтовується тим, що на даний час, свідки сторони обвинувачення судом не допитані, тому обвинувачений об`єктивно може здійснювати тиск на них, що може вплинути на можливість уникнення кримінальної відповідальності (за умови доведеності провини) та перешкоджатиме здійсненню розгляду.

Також відповідно до п.5 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи воєнний стан, кваліфікацію діяння, у вчиненні якого обвинувачується вказана особа, дійсно можна засвідчити існування такого ризику як можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Варто зауважити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тому суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти дійсно обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Окрім того, жодних доказів на підтвердження неможливості тримання обвинуваченого в умовах установи попереднього ув`язнення обвинуваченим не надано та судом не встановлено.

Також суд враховує, що на даний момент інтереси суспільства, яке перебуває в умовах воєнного стану, виправдовують тримання обвинуваченого, якому інкриміновано злочин в сфері проходження військової служби, під вартою з огляду на встановлені судом ризики.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дані про особу обвинуваченого, дані про наявність встановлених судом ризиків свідчать на користь позиції сторони обвинувачення.

Альтернативні запобіжні заходи на даний час не попередять вказані ризики, тому з метою запобігання їм суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

При цьому суд враховує, положення ст. 176 КПК України про те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З цих же підстав не може бути застосовані інші більш м`які заходи до обвинуваченого.

Суд, під час розгляду клопотання, вважає доведеними обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність.

На переконання суду клопотання прокурора відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується ОСОБА_4 та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання встановленим під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризикам, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без встановлення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

Керуючись статтями 177, 183, 199, 327, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, а саме до 09 серпня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.06.2025 о 08.00 год.

Суддя ОСОБА_1