УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року

м. Київ

справа № 127/8636/25

провадження № 51-2595ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Як убачається з копії судового рішення, Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 29 травня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0001296 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 Кримінального кодексу України (далі - КК), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, за результатами перевірки якої апеляційний суд ухвалою від 11 червня 2025 року відмовив у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки її подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню.

Прокурор ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2025 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Приписами ч. 11 ст. 284 КПК передбачено, що ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Водночас Суд зауважує, що апеляційне оскарження ухвали, якою відмовлено у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, положеннями КПК не передбачено.

Частиною 4 ст. 399 КПК визначено, зокрема, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до матеріалів провадження за скаргою прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду, якою відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК (у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності), тобто на рішення місцевого суду, яке згідно з приписами ст. 392 КПК окремому оскарженню не підлягає.

Такий підхід апеляційного суду щодо неможливості оскарження ухвали місцевого суду про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема з позицією, викладеною в ухвалі від 10 квітня 2023 року (справа № 676/5142/22) та постанові від 16 грудня 2024 року (справа № 405/1050/24).

Покликання скаржника на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року (справа № 757/49263/15-к) суд касаційної інстанції вважає безпідставними з огляду на те, що в цьому рішенні йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальним процесуальним законом, тоді як в цій справі суд постановив ухвалу в порядку, визначеному Главою 24 КПК.

Крім того, Суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, що помилкове зазначення в ухвалі місцевого суду строку та порядку апеляційного оскарження прийнятого рішення за відсутності передбачених законом підстав для апеляційного оскарження не може слугувати приводом для здійснення апеляційного перегляду такої ухвали.

Отже, суддя апеляційного суду з урахуванням зазначених вище положень закону правильно встановив, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке згідно з приписами КПК не підлягає апеляційному оскарженню, тому, відмовляючи одноособово у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги прокурора.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 червня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3