ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1009/25 Справа № 201/2277/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000169 від 05.02.2024 за апеляційними скаргами прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Баку, Азербайджан, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого- 25.01.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України (далі- КК) до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК на іспитовий строк 1 рік, 19.04.2024 звільнений від покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку,-

визнано винним та засуджено за ч.4 ст.187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією на користь держави всього майна, яке є власністю засудженого, крім житла.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено незмінним.

Початок строку відбуття призначеного покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 19.12.2024, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05.02.2024 по 18.12.2024 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасовано можливість внесення застави в розмірі 242240,00 грн.

Речові докази:

- грошові кошти 17 купюр по 1000 грн, 30 купюр по 200 грн, 6 купюр по 500 грн, 2 купюри по 100 грн, 1 купюра по 50 грн в загальній сумі 26250 грн, які вилучені у ОСОБА_7 в ході його затримання і передані на відповідальне зберігання до ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 530 ухвалено конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2024 по справі № 201/1524/24;

- магнітний браслет, металеву перечницю, чорну запальничку, які вилучені у ОСОБА_7 в ході його затримання і передані на відповідальне зберігання до ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 2148 від 05.02.2024 ухвалено повернути ОСОБА_7 ;

- ніж розкладний, вилучений у ОСОБА_7 в ході його затримання і переданий на відповідальне зберігання до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією № 2148 від 05.02.2024 знищити;

- оптичний диск магазину ТОВ «АТБ-маркет» № 1165, на якому зафіксована подія вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення залишити при матеріалах кримінального провадження.

Долю судових витрат вирішено відповідно до положень ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який після цього неодноразово було продовжено.

Указом Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 № 3429-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 15 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Законом України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 4 ст. 187 після слів "вчинений організованою групою" доповнена словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану".

ОСОБА_7 , 04 лютого 2024 року о 23 годині 13 хвилин, зайшов до приміщення ТОВ «АТБ-маркет» магазину «Продукти-1165», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 42Р, де на полицях побачив алкогольні напої.

Далі у ОСОБА_7 , який перебував у вказаний час та у вказаному місці, виник умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, визначивши об`єктом свого злочинного посягання 3 (три) банки напою об`ємом 0,5 л «Revo Alco Energy» алкогольного газованого, 8,5% об, у ж/б.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв руками 3 (три) банки напою об`ємом 0,5 л «Revo Alco Energy» алкогольного газованого, 8,5% об, у ж/б, з полиці магазину «Продукти-1165» загальною вартістю 126 гривень, 69 копійок, утримуючи при цьому в правій руці ніж.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 попрямував до касових зон супермаркета, утримуючи при собі товар та ніж.

Далі, пройшовши касову зону із неоплаченим товаром через непрацюючу касу, ОСОБА_7 о 23 годині 17 хвилин попрямував до виходу з приміщення магазину, але повернувся та підійшов до каси №4, біля якої знаходились адміністратор магазину ОСОБА_11 та молодший приймальник товарів ОСОБА_12 , а також за касовим апаратом знаходилась продавець консультант ОСОБА_13 . Утримуючи в руках ніж і погрожуючи спричиненням ним шкоди життю та здоров`ю оточуючим, висловив вимогу надати йому 2 (дві) пачки сигарет «Parliament Aqua Blue МРЦ 100,00 тек.», загальною вартістю 262 гривні 50 копійок, та 1 (одну) запальничку «Cricket кремнієву, без/уп», вартістю 18 гривень 28 копійок.

До того ж, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , погрожував ОСОБА_13 та іншим працівникам магазину «Продукти-1165» ТОВ «АТБ-маркет» застосуванням ножа, спричиненням ним шкоди життю та здоров`ю оточуючим, у разі здійснення ними будь яких активних дій на перешкоджання його злочинної діяльності.

Сприймаючи погрози ОСОБА_7 реальними та такими, що можуть бути втіленими, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, у ОСОБА_13 склалося враження, що якщо вона протидіятиме ОСОБА_7 або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, тому підкорилася незаконній вимозі останнього та передала йому 2 (дві) пачки сигарет «Parliament Aqua Blue МРЦ 100,00 тек.», загальною вартістю 262 гривні 50 копійок, та 1 (одну) запальничку «Cricket кремнієву, без/уп», вартістю 18 гривень 28 копійок.

Після чого, ОСОБА_7 утримуючи при собі алкогольні напої, сигарети, запальничку та ніж, вийшов з приміщення супермаркету, спричинивши ТОВ «АТБ-маркет» матеріального збитку в розмірі 407 гривень 47 копійок.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК, як напад з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК, вважає, що вирок суду підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Посилається на те, що 05.02.2024 о 00 годин 19 хвилин старшим слідчим СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку ст.208 КПК було затримано ОСОБА_7 , в ході особистого обшуку якого виявлено та вилучено грошові кошти 17 купюр 1000 грн., 30 купюр по 200 грн., 6 купюр по 500 грн., 2 купюри по 100 грн. 1 купюра по 50 грн., в загальній сумі 26250 грн., які визнано речовими доказами та на які 12.02.2024 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт.

При цьому, арештовані грошові кошти не були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, не призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, не були предметом кримінального правопорушення, не були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення.

Таким чином, до вилучених в ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 26250 грн. не застосовується конфіскація та спеціальна конфіскація, оскільки вони підлягають поверненню їх власнику.

Враховуючи наведене, на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 409,ч.1 ст. 412, ст. 413 КПК, прокурор просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2024 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст. 187 КК змінити в частині прийнятого рішення щодо речових доказів (грошових коштів) та викласти його в наступній редакції: «Речові докази - грошові кошти 17 купюр но 1000 грн., 30 купюр по 200 гри., 6 купюр по 500 грн., 2 купюри по 100 грн., 1 купюра по 50 грн. - в загальній сумі 26250 грн., які вилучені у ОСОБА_7 в ході його затримання і передані на відповідальне зберігання до ГУНПІ в Дніпропетровській області за квитанцією № 530 - повернути ОСОБА_7 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2024 по справі № 201/1524/24».

В апеляційній скарзі захисники посилаються на те, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості обвинуваченого в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Вказують, що прокурором не доведена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР №0000169 від 05.02.2024 ОСОБА_11 повідомила про те, що 04.02.2024 о 23:15 за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 42Р в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет» № 1165 невідома особа, погрожуючи ножем відкрито заволодів трьома банками слабоалкогольного напою «Revo», двома пачками цигарок «Parliament Aqua Blue» та однією запальничкою «Cricket». Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 у своїх показаннях не підтвердила той факт, що ОСОБА_7 погрожував будь-кому ножем за наведених обставин, а навпаки зазначила про те, що вона не сприймала дії ОСОБА_7 як загрозу для свого життя. Таким чином, фактичні дані про погрози ножем, зазначені в ЄРДР спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 .

Протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024 за участі потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 доводять лише той факт, що вказані особи раніше бачили ОСОБА_7 .

З протоколу огляду оптичного диску магазину ТОВ «АТБ-маркет» № 1165 вбачається, що звук на відповідних відеозаписах відсутній. У цьому ж протоколі дослівно зазначено, що « ОСОБА_7 веде себе неадекватно, весь час рухається незрозуміло до ситуації».

У вироку (стор. 4) суд так само зазначає про неадекватну поведінку обвинуваченого під час подій у магазині.

Незважаючи на це, у порушення вимог п.3 ч.2 ст.242 КПК, згідно яких проведення відповідної експертизи за наведених підстав є обов`язковим, ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду не було проведено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану обвинуваченого за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Із відповідного відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 пересувався з ножем у руках не лише біля каси, а й по залі магазину, за відсутності інших спостерігачів, що, на думку адвокатів, ставить під сумнів висновки суду про те, що він хотів когось налякати ножем.

Про відсутність у ОСОБА_7 мотиву на вчинення кримінального правопорушення вказує те, що останній протягом нетривалого проміжку часу (до однієї години) за власною ініціативою повернувся та віддав працівнику магазину гроші за товар.

З наведених у вироку показань свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вбачається, що невідома особа таємно заволоділа товаром і дістала ніж лише після того, як цю особу затримала охорона, що повністю виключає кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК.

З протоколів проведення слідчих експериментів від 13.02.2024 за участю свідка ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_11 вбачається, що усі вказані особи під час цих процесуальних дій зазначали про невідому їм особу, а не про ОСОБА_7 .

Протоколи пред`явлення предмета для впізнання за участі свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_13 самі по собі не підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а з них вбачається лише те, що вказані особи раніше бачили відповідний предмет (ніж).

Відповідно до наданих у суді потерпілою ОСОБА_13 показань остання не вважала реальною загрозу життю та її здоров`ю, потерпіла була знайома з обвинуваченим, не бачила ножа, який тримав в руках обвинувачений в момент коли знаходився на касі в магазині, ОСОБА_13 передала товар обвинуваченому на свій ризик та готова була заплатити за цей товар у разі, якщо обвинувачений не повернеться і не поверне грошові кошти, товар не був проведений через касу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що не вважав реальною загрозу життю та здоров`ю його та інших співробітників.

Надані у суді показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо відсутності будь-яких погроз з боку ОСОБА_7 щодо будь-кого узгоджуються між собою та не спростовані у ході судового розгляду. Свідок ОСОБА_11 в суді також пояснила, що ОСОБА_7 кожного дня приходить у магазин, працівники магазину його знають, він завжди доброзичливий.

У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_7 повідомив суду про те, що у нього з касиром магазину ОСОБА_13 та охоронцем ОСОБА_12 дружні стосунки та він їх давно знає, останнім він не погрожував. Він їх попередив про те, що забув гроші вдома, скоро повернеться і поверне їм грошові кошти за товар. Він повернувся через 40 хвилин та поклав гроші за товар на касу, після чого був затриманий співробітниками поліції.

Своє критичне ставлення до наданих в ході судового розгляду показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_13 , представника потерпілого ОСОБА_16 , в частині відсутності будь-яких погроз з боку ОСОБА_7 та відсутності у зазначених осіб побоювання за своє життя та здоров`я суд першої інстанції у вироку обґрунтував тим, що вищезазначені протоколи проведення слідчих експериментів, а також показання потерпілої ОСОБА_13 під час досудового розслідування вказують на зворотне.

Посилання у абзаці 1-ому сторінки 12 вироку на показання потерпілої ОСОБА_13 , надані під час досудового розслідування суперечить вимогам ч. 1 ст. 23 КПК, відповідно до якої показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Згідно із ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

На думку суду першої інстанції, вказані особи надали у суді відповідні показання з метою уникнення ОСОБА_7 кримінальної відповідальності. При цьому, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що свідки, представник потерпілого та потерпіла давали неправдиві показання під час судового розгляду.

В ході судового розгляду не були усунені протиріччя між фактичними даними, встановленими в ході слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_13 щодо дій невстановленої особи та показань цих осіб у суді, які заявили про те, що раніше знали обвинуваченого. При цьому, представник потерпілого ОСОБА_16 , пояснив в суді, що зазначені особи раніше знали обвинуваченого, який був постійним покупцем у вказаному магазині, тим самим він підтвердив правдивість показань вказаних свідків і потерпілої, які вони надали у суді.

Апелянти вважають, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки залишився недослідженим психічний стан обвинуваченого у момент інкримінованого йому діяння. Постановлення вироку без отримання висновку судово- психіатричної експертизи для встановлення психічного стану обвинуваченого за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, має місце невідповідність висновків суду, викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду про наявність у ОСОБА_7 умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Суд, за наявності суперечливих доказів, не навів належних мотивів взяття до уваги одних доказів та відкидання інших. А застосувавши закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного апелянти просять вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2024 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_13 та представник потерплого ТОВ АТБ-маркет ОСОБА_16 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, однак їх неявка, відповідно до ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши:

-- прокурора, який підтримав апеляційні вимоги сторони обвинувачення, просив їх задовольнити, вирок суду змінити в частині вирішення питання щодо повернення обвинуваченому грошових коштів, виявлених у нього при затриманні; апеляційну скаргу сторони захисту просив залишити без задоволення;

- захисників та обвинуваченого на підтримку доводів поданої ними апеляційної скарги та які наполягали на її задоволенні у повному обсязі, вказували на недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК поза розумним сумнівом, просили скасувати вирок та закрити кримінальне провадження, апеляційну скаргу прокурора просили вирішити на розсуд суду;

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Як убачається із законодавчого визначення, злочином може бути визнано лише протиправне, суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК). Звідси одним з елементів складу злочину може бути визнано певну поведінку людини, свідомий та вольовий вчинок, а не певний стан особи.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК, а саме за вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Із суті вказаної норми процесуального закону вбачається, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед, формулювання обвинувачення, визнаного доведеним судом, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку викладається весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності особи, після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року, при обґрунтуванні висновків суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

За змістом цих норм закону суд має викласти у мотивувальній частині обвинувального вироку результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, зазначити джерело доказу, фактичні данні, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.

Під час судового розгляду, суд першої інстанції допитав обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_13 , представника потерпілого ТОВ АТБ-маркет ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Обвинувачений ОСОБА_7 провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що увечері 04.02.2024 хотів взяти алкоголь, зайшов в магазин АТБ, який знаходився на Наб. Перемоги, 42Р, взяв три пляшки Рево та пішов на касу. Грошей із собою не мав. На касу підходив з ножем, де склав його та поклав у кишеню. Далі на касу прийшли касир ОСОБА_17 , охоронець ОСОБА_18 і керуюча магазином ОСОБА_19 . Він є постійним покупцем у цьому магазині і його знали співробітники. В той момент він сказав працівникам, що зарізав баранів. Так як час був пізніше 22 години, алкоголь не продавався, він про це знав, втім його ніхто не зупиняв, коли він вийшов з магазину з пляшками Рево, але повернувся за цигарками і запальничкою, які йому видала ОСОБА_17 . Вона не пробивала товар через касу. При цьому у нього в руках був ніж, який завжди там знаходиться, однак він нікому ножем не погрожував. Сказав ОСОБА_17 , що повернеться згодом і віддасть гроші. Далі ішов додому, взяв гроші і повернувся в магазин, де віддав 4000 грн, поклавши їх на касу. ОСОБА_17 сказала, що зранку їх оприбуткує. З присутніх в магазині ніхто не намагався зупинити його з товаром. На виході з магазину його затримали поліцейські. З іншим покупцем конфлікту не було, працівників магазину АТБ у присутності поліцейських не лаяв.

Потерпіла ОСОБА_13 суду пояснила, що працює продавцем-консультантом АТБ-маркету, обвинуваченого знає як постійного покупця магазину протягом останніх півроку. Іноді з ним спілкувалась, стосунки були дружні, один раз обвинувачений підвозив її на роботу, також інколи він не забирав решту і залишав працівникам. У день події ОСОБА_7 прийшов в магазин близько 22 годин, в руках у нього нічого не було, він взяв три банки Рево, на касі вона вийшла до нього, щоб зупинити, оскільки алкоголь після 22 години не продається. Доходячи до каси він голосно сказав, щоб охоронець його не зупиняв, тому вона відійшла в сторону і пішла на своє робоче місце, а обвинувачений зупинився на касі. Далі до неї підійшли ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , обвинувачений при цьому продовжував стояти посередині між четвертою і п`ятою касою, його ніхто не зупиняв. Далі він попросив, щоб вона дала йому дві пачки цигарок. Вона подивилась на ОСОБА_11 , яка є її керівником і сказала, щоб вона (потерпіла) дала йому цигарки, що вона і зробила. Вона віддала цигарки, а не продала, тому що ОСОБА_11 сказала «віддай», він ще попросив запальничку, і вона дала йому її (не продала) з дозволу ОСОБА_11 . Можливо ОСОБА_11 злякалась ОСОБА_7 , можливо вона бачила в руках у нього ніж. Чого вона злякалася потерпіла точно не знає. Потім ОСОБА_7 закурив на касі, працівники магазину попросили його піти звідти і він пішов. В цей момент ОСОБА_7 сказав якомусь покупцю «Чего смотришь, идем выйдем», цей покупець злякався, потім він сказав, що викликав поліцію, розрахувався за каву і пішов. Далі, хвилин через сороки, приїхали працівники поліції. За товар ОСОБА_7 не розрахувався. Коли в магазині вже була поліція, він повернувся і віддав гроші за товар, вранці ці кошти оприбуткували за чотири банки Рево і дві пачки Парламенту. Поліцію працівники магазину не викликали, її викликав той покупець. Ножем ОСОБА_7 перед нею не махав, не погрожував ним. Ніж в руках останнього вона не бачила. Погроз ОСОБА_12 і ОСОБА_11 при ній також не було. Зазначила також, що віддала цигарки на свій страх і ризик, оскільки знає ОСОБА_7 , він не погрожував їй ножем.

Представник потерпілого ТОВ «АТБ маркет» ОСОБА_16 суду першої інстанції повідомив, що працює провідним фахівцем відділу охорони служби безпеки ТОВ «АТБ-маркет». Про цей випадок йому розповіли співробітники магазину, охоронець і адміністратор. Чоловік за допомогою ножа заволодів товаром (напої і цигарки) і покинув магазин, потім повернувся і заплатив за товар. У нього був ніж і охоронець боявся за своє життя. ОСОБА_13 , можливо, злякалась, коли давала свідчення і сказала, що товар можна віддавати без оплати. В магазинах товар відпускається лише після оплати на касі. З цього приводу було проведено службове розслідування, вина працівників не встановлена, оскільки перш за все важливе їх життя, при погрозі ножем. У такому випадку, згідно посадової інструкції, охоронець повинен словесно запропонувати покупцю оплатити товар, а якщо це не спрацьовує, то натиснути тривожну кнопку. Касир злякалась і віддала цигарки, оскільки злякалась за своє життя. Кошти, які приніс ОСОБА_7 були оприбутковані за товар. Зі слів працівників магазину, вони знають ОСОБА_7 , він був постійним покупцем і питань до нього не було. Претензій до ОСОБА_7 не має, просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_11 вказала, що працює адміністратором залу магазину, 04.02.2024 о 23.15 годин викладала товар, коли почула гучні голоси на касовій зоні, підійшла туди і побачила чоловіка з трьома банками ОСОБА_20 , який стояв між четвертою і п`ятою касами. Він розповідав, що він десь там нещодавно зарізав двох баранів, був дуже засмучений. В руках у нього був невеличкий ніж. Він їм розмахував перед собою. Вона хвилювалась за безпеку своїх співробітників. Розмова була десь 4-5 хвилин. Він попросив дві пачки цигарок, вона сказала, щоб продавець йому віддала. Гроші в рахунок оплати покупки він не пропонував, але потім їх приніс. Три банки Рево були у нього під пахвою, а в іншій руці був ніж. Він не вимагав надати йому цигарки. Якийсь покупець викликав поліцію. Чому він таке зробив не знає. ОСОБА_13 дала ОСОБА_7 запальничку, він закурив і пішов. Погроз від нього не було. Дії обвинуваченого для неї не були як загроза для життя. Він кожного дня приходив в магазин, працівники магазину його знають, він завжди був доброзичливий, тому ніж у нього в руках не сприймала як реальну загрозу. Вона сказала ОСОБА_13 віддати ОСОБА_7 дві пачки цигарок і запальничку для уникнення загрози для життя, як превентивну міру. Через деякий час, коли в магазині вже були працівники поліції, ОСОБА_7 приніс гроші за товар. Вранці після сьомої годин ранку на наступний день вони оплатили алкоголь, цигарки і запальничку. ОСОБА_7 не погрожував ні їй, ні іншим працівникам магазину застосуванням насильства. Поліцію співробітники магазину не викликали.

Свідок ОСОБА_12 суду вказав, що ОСОБА_7 був постійним покупцем в магазині, стосунки з ним нейтральні, знайомий з ним десь три місяці. Він завжди доброзичливий, веселий, конфліктів не створював. Взимку 2024 року, ввечері, він працював вантажником в магазині АТБ-маркет по вул. Набережна Перемоги, 42Р, виставляв товари. В цей момент до нього підійшов якийсь покупець і сказав, що в магазин зайшов чоловік з ножем. Він одразу пішов на касову зону до касира ОСОБА_13 , сказав в навушник про чоловіка, а далі побачив, як вона встала зі свого стільця і пішла подивитись в алкогольний відділ, чи справді хтось зайшов з ножем. Потім вона повернулась і з нею був ОСОБА_7 , в руках якого ножа не було, а було три банки Рево. Він хотів їх купити, але вже було після 22.00 години, тому алкоголь не продавався і йому було відмовлено в придбанні. Далі свідок побачив, що ОСОБА_7 дістав ніж, помахав їм перед собою, ніж бачили всі. Потім підійшла ОСОБА_19 . ОСОБА_7 банки ОСОБА_21 на касову стрічку не ставив. Далі ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_13 цигарки, при цьому в руках у нього залишався ніж. ОСОБА_13 дала йому цигарки дві пачки Парламенту. На думку свідка, вона злякалася ножа, а тому дала йому цигарки. Словесних погроз від ОСОБА_7 не було, він взяв взяв цигарки, потім попросив запальничку, яку йому дала ОСОБА_13 . На думку свідка, ОСОБА_17 і ОСОБА_19 злякалися ножа, а тому дали обвинуваченому запальничку і цигарки. Далі ОСОБА_7 сховав ніж, коли брав цигарки, оскільки йому незручно було їх взяти, заважав в руках ніж. Потім він вийшов за касу з товаром, хотів закурити прямо в магазині, але йому не дозволили це зробити, сказавши, що може спрацювати пожежна сигналізація. За Рево і цигарки ОСОБА_7 не розрахувався. В той момент, коли ОСОБА_7 виходив з магазину, до нього звернувся покупець, який стояв неподалік в місці знаходження кавомашини, щось йому крикнув, типу «спрячь нож, выйдем один на один». ОСОБА_7 не відреагував і пішов з магазину. Далі свідок зателефонував старшому охоронцю магазину ОСОБА_22 і розповів про цю ситуацію. Далі почув, як той покупець зателефонував в поліцію. Співробітники поліції приїхали десь приблизно через 8-10 хвилин і почали розпитувати його, касира та адміністратора. Попросили показати відеозапис з камер спостереження. Свідок відмовився, оскільки не має права цього робити. Через деякий час зателефонував старший охорони і сказав показати відеозапис з камер спостереження, що він і зробив. Далі ці поліцейські пішли з магазину і через хвилин 10-15 приїхали інші. Десь 00.00 годин до магазину повернувся ОСОБА_7 , щоб повернути гроші за Рево і цигарки. Гроші він віддав однією купюрою в 1000 грн ОСОБА_13 , яка поклала її в касу. Товару обвинувачений взяв приблизно на 300 грн. ОСОБА_7 також дав йому одну купюру в 1000 грн, сказав, що це за моральну шкоду, яку він взяв і на наступний день поклав в касу. Далі ОСОБА_7 при поліцейських дістав ніж і викинув подалі від себе. Також свідок зазначив, що в його бік обвинувачений ніж не направляв, реальну небезпеку життю і здоров`ю він не відчував, але було лячно, тому він не зупиняв ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння. В те, що ОСОБА_7 міг вдарити його ножем, свідок не вірить. Словесну погрозу щодо застосування сили чи насильства ОСОБА_7 нікому не висловлював. Не боявся застосування ножа ОСОБА_7 , але не хотів його зупиняти, бо у нього був ніж.

Допитаний судом свідок ОСОБА_14 пояснив, що є командиром взводу УПП в Дніпропетровській області ДПП. Взимку було отримано виклик про вчинення хуліганства. У виклику було вказано, що невідома особа заволоділа таємним шляхом за межами каси товаром приблизно на 350 грн, охорона АТБ на місці його затримала, але він дістав ніж, почав ним погрожувати, після чого пішов з магазину. Працівники поліції приїхали за місце події, викликали СОГ і поїхали, оскільки тієї особи в магазині не було. Далі його напарнику ОСОБА_23 зателефонував охоронець з того магазину АТБ і повідомив, що чоловік, який погрожував ножем і заволодів товаром, повернуся до магазину. Вони повернулися до магазину, побачили як той чоловік швидко пересувався по території магазину і його намагалися затримати, а ним і напарником до того чоловіка були застосовані спеціальні засоби кайданки та затримано останнього. Далі СОГ продовжила працювати, а вони відібрали заяву від касира щодо дрібного хуліганства. Після чого затриманого було доставлено до ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Коли приїхали до магазину вдруге, там був охоронець, двоє працівників магазину, одна з яких була касиром і співробітники СОГ у складі трьох осіб, які були біля того чоловіка і намагалися його затримати. Той чоловік був у нетверезому стані. Він казав «підійдете до мене і буде біда». Це було близько 00.00 год. Ножа у нього не бачив. Щодо ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП за нецензурну лайку в громадському місці. ОСОБА_7 сказав, що він повернувся, щоб вирішити питання мирним шляхом, але грошей від нього свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що працює інспектором зводу №2 роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області ДПП. В день події вони з ОСОБА_14 отримали виклик про те, що за адресою: вул. Набережна Перемоги, 42, в магазині АТБ невідомий чоловік погрожував ножем і втік. Вони прибули на місце, того чоловіка не було. Спитали заявника, який повідомив, що невідомий чоловік з конкретними прикметами погрожував ножем, на касі магазину не сплатив за товар і вийшов з ним з магазину. Далі вони поїхали опрацьовувати територію міста по отриманим прикметам того чоловіка. Через деякий час той же заявник зателефонував і повідомив, що той самий чоловік повернувся до магазину і продовжує вчиняти хуліганські дії. Вони повернулися до магазину і побачили, що там була СОГ і той чоловік. Чоловік був на території АТБ з відкритою банкою Рево та нецензурно виражався у бік працівників АТБ. Вони робили йому зауваження щодо нецензурної лайки та перебування п`яним у громадському місці, але він не відреагував. Йому було повідомлено, що якщо він не припинить хуліганські дії, до нього може бути застосована фізична сила і спецзасоби. Він не відреагував, після чого його було затримано та доставлено до відділення поліції. Також свідок зазначив, що коли вони вдруге приїхали до магазину, обвинувачений був без футболки, з голим торсом, знаходився в торгівельній залі.

Також місцевий суд дослідив і взяв до уваги, у тому числі, такі докази:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила, що 04.02.2024 о 23:15 за адресою: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 42Р в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-маркет» №1165, невідома особа, погрожуючи ножем відкрито заволоділа трьома банками слабоалкогольного напою «Revo», двома пачками сигарет «Parliament Aqua Blue» та однією запальничкою «Cricket» (т.1 а.п.10);

- протокол затримання ОСОБА_7 від 05.02.2024 (т.1 а.п.26-28);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024, згідно з яким потерпіла ОСОБА_13 серед наданих їй чотирьох фотокарток впізнала фото, на якому зображено ОСОБА_7 (т.1 а.п.46-48);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024, згідно з яким свідок ОСОБА_11 серед наданих їй чотирьох фотокарток впізнала фотокартку, на якій зображено ОСОБА_7 (т.1 а.п.53-55);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 серед наданих йому чотирьох фотокарток впізнав фотокартку із зображенням ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 60-62);

- протокол огляду оптичного диску магазину ТОВ «АТБ-маркет» № 1165, на якому зафіксована подія вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (т.1 а.п. 66-73);

- відеозаписом з камер спостереження, наявним на оптичному диску, наданим магазином АТБ-маркет (т. 1 а.п. 74).

- протоколи пред`явлення предмета для впізнання за фотознімками від 09.02.2024, згдіно з якими свідок ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_12 і потерпіла ОСОБА_13 серед чотирьох фотографій ножів впізнали ніж, який був у ОСОБА_7 (т. 1 а.п.145-153);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2024 за участю свідка ОСОБА_12 , який під час проведення слідчої дії розповів і відтворив обставини скоєного ОСОБА_7 злочину, вказавши, що у нього був ніж, яким він, тримаючи в руках три пляшки Рево, розмахував на касі і вимагав у ОСОБА_13 надати йому дві пачки цигарок і запальничку, погрожуючи розправою у випадку його зупинення (т. 1 а.п. 167-173);

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.02.2024 за участю потерпілої ОСОБА_13 , яка під час проведення слідчої дії розповіла та відтворила обставини скоєного ОСОБА_7 злочину, вказавши, що у нього був ніж, яким він, тримаючи в руках три пляшки Рево, розмахував на касі і вимагав у неї надати йому дві пачки цигарок і запальничку, погрожуючи розправою у випадку його зупинення (т. 1 а.п. 174-180);

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.02.2024 за участю свідка ОСОБА_11 , яка під час проведення слідчої дії розповіла та показала обставини скоєного ОСОБА_7 злочину. Вказала, у останнього був ніж, яким він, тримаючи в руках три пляшки Рево, розмахував на касі і вимагав у ОСОБА_13 надати йому дві пачки цигарок і запальничку, погрожуючи фізичною розправою у випадку його зупинення (т. 1 а.п. 181-188);

- довідку про судимості ОСОБА_7 (т. 1 а.п. 90);

- довідку КП «ДБКЛ з НПД» ДОР, відповідно до якої ОСОБА_7 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 92);

- довідку КП «ДБКЛ з НПД» ДОР, згідно з якою ОСОБА_7 в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться (т. 1 а.п. 94);

- характеристику за місцем мешкання ОСОБА_7 від 08.02.2024 (т. 1 а.п.104).

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілих та свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження письмові докази, суд першої інстанції дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК доведена. Між тим, колегія суддів апеляційного суду погодитись з такими висновками суду першої інстанції не може.

Так, розбій (ст. 187 КК) належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання. При цьому фізичне насильство може полягати у протиправному впливі не лише на зовнішні частини тіла потерпілого (механічне їх травмування), а й внутрішні (отруєння), а також в інших діях насильницького характеру, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я потерпілого (насильницьке тримання його в небезпечних для життя та здоров`я умовах).

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй різного ступеню тілесних ушкоджень, а також інші насильницькі дії, які не призвели до певних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючись в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів (зіпсованої зброї або й макета тощо), які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я.

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня (практика Верховного Суду, викладена у постановах від 08 лютого 2021 у справі № 127/675/18, від 25 травня 2021 у справі № 194/1006/17, від 16 липня 2018 року у справі № 296/485/16-к ).

Визначити, які конкретні дії вчиняв винний, які були сприйняті потерпілим як реальну погрозу своєму життю і здоров`ю, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Як убачається з вироку, місцевий суд зазначив, що покази потерпілої ОСОБА_13 в частині того, що ОСОБА_7 не розмахував перед нею ножем та не погрожував ним не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_13 під час проведення слідчого експерименту зазначила, що у ОСОБА_7 був ніж, яким він розмахував на касі та вимагав у неї надати йому цигарки та запальничку, погрожуючи розправою у випадку його зупинення; крім того, потерпіла ОСОБА_13 під час судового розслідування впізнала ніж, який був при затриманні вилучений у обвинуваченого.

Також суд першої інстанції критично віднісся до показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не висловлював їм погроз, оскільки вони під час слідчого експерименту наголошували, що у ОСОБА_7 був ніж, яким він розмахував на касі і вимагав у ОСОБА_13 надати йому дві пачки цигарок і запальничку, погрожуючи розправою у випадку його зупинення.

Суд у вироку зазначив, що покази потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не погрожував їм ножем, надані останніми для уникнення ОСОБА_7 покарання, з яким вони були раніше знайомі.

В той же час, пояснення потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про те, що вони добре знали обвинуваченого ОСОБА_7 , який був постійним відвідувачем магазину та між ними були дружні відносини, наявність у день події ножа у руках останнього потерпіла та свідки не приймали як загрозу їх життю, судом було відкинуто.

Також не було взято до уваги судом і факт того, що обвинувачений ОСОБА_7 через деякий час, коли на місці події вже були працівники поліції, добровільно повернувся до магазину та приніс грошові кошти за товар, які працівники магазину взяли та на наступний день оприходували їх.

Крім того, не було надано відповідного аналізу показам свідка ОСОБА_11 про те, що співробітники магазину не викликали працівників поліції на місце події 04.02.2024, в той час як у матеріалах провадження наявний протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.02.2024, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила, що 04.02.2024 о 23.15 годин у приміщенні магазину чоловік (невідома особа) погрожуючи ножем відкрито заволодів трьома банками напою Рево, двома пачками цигарок та запальничкою (т.1 а.п.10).

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

За ч.5 ст. 225 КПК, з метою перевірки правдивості показань особи та з`ясування розбіжностей з показаннями, наданими в порядку, передбаченому цією статтею, вони можуть бути оголошені при її допиті під час судового розгляду.

Між тим, у порушення зазначених вимог закону, встановивши наявність розбіжностей у показах потерпілої ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 наданих ними у судовому засіданні та під час досудового розслідування, суд першої інстанції причини таких розбіжностей не встановив, зазначивши лише, що покази у судовому засіданні надані зазначеними особами з метою уникнення ОСОБА_7 покарання, оскільки вони раніше були знайомі між собою.

З огляду на це, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК, є передчасним та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин кримінального провадження і оцінки всієї сукупності доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності і достатності, що є порушенням вимог ст.ст.370, ч.3 ст.374 КПК.

ЄСПЛ у багатьох аспектах удосконалив право на справедливий судовий розгляд, встановивши як непрямі вимоги щодо «справедливого розгляду» ряд гарантій або умов, що прямо не зазначені в Конвенції. Однією з таких вимог є вимога судів обґрунтовувати свої рішення. Суди повинні «вказати з достатньою ясністю підстави, на яких базується їхнє рішення» (рішення від 16.12.1992 у справі «Хаджіанастасіу проти Греції» (Hadjianastassion v. Greece).

Аргументація у обвинувальному вироку має стосуватися усіх елементів складу злочину, тому обвинувальний вирок, у якому наведено лише перелік доказів, без «прив`язки» їх до конкретних елементів складу злочину, не є вмотивованим. У справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania) ЄСПЛ наголосив, що суд першої інстанції не здійснив розгляд всіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував докази, надані заявником, що надало б йому можливість у разі необхідності ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити. Мотивування полягає й у тому, що суд повинен вказати у вироку, чому він відкидає одні докази й приймає інші. Особливо ретельно суд повинен поставитися до викладення у вироку результатів аналізу доказів, що свідчать на користь обвинуваченого.

Отже суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, оскільки право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції та національним законодавством України.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, тягнуть за собою повторне дослідження усіх доказів, що не є завданням апеляційного провадження, тому апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Виходячи із забезпечення принципу верховенства права, законності та права обвинуваченого ОСОБА_7 на справедливий розгляд справи, колегія суддів, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, суд при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження, і в залежності від установлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином умотивоване рішення.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_24 задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід задовольнити частково, вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, беручи до уваги усталену практику ЄСПЛ (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) щодо неприпустимості тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 , з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки останній не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим обвинуваченням, а також незаконного впливу на свідків, ураховуючи особливості апеляційного розгляду, передбачені главою 31 КПК та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду та вирішення цього питання в межах процедури апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_7 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом першої інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187 КК - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4