Справа № 352/1112/23
Провадження № 1-кп/352/66/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000449 від 25 грудня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Берегово Окремий хутір (назва нечинна) Берегівського району Закарпатської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із неповною середньою освітою, без постійного місця проживання, який тимчасово проживав на території сміттєзвалища КП «Полігон ТВП» в с. Рибне Івано-Франківського району Івано-Франківської області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.

ОСОБА_6 разом із матір`ю влітку 2022 року приїхав у с. Рибне Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області на територію сміттєзвалища КП «Полігон ТВП».

Упродовж літа 2022 року ОСОБА_6 , перебуваючи на території сміттєзвалища, познайомився із ОСОБА_7 , з яким почав підтримувати дружні стосунки і через деякий час вирішили спільно проживати у одному із саморобних будинків (приміщення для проживання) та вести спільний побут.

24.12.2022 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував спільно із ОСОБА_7 у зазначеному саморобному приміщенні для проживання, де між ними виник словесний конфлікт.

ОСОБА_7 звинуватив ОСОБА_6 у тому, що він не проводить із ним свій час і часто відвідує свою матір, після чого заборонив ОСОБА_6 відвідувати матір та спілкуватись із нею.

У подальшому під час зазначеного словесного конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпочалась бійка, під час якої вони наносили один одному удари руками по тулубу.

У ході бійки ОСОБА_7 , взяв зі столу у праву руку кухонний ніж та став навпроти ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_6 , сприймаючи погрози ОСОБА_7 вбити його, як реальні, з метою самозахисту, перебуваючи у стані оборони, викликаної суспільно небезпечними діяннями ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотивів захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, та припинення суспільно небезпечного посягання ОСОБА_7 , яке об`єктивно існувало, проте не оцінивши небезпечності посягання та обстановки захисту, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, дочекався можливості перехопити у ОСОБА_7 руку із ножем, після чого схопив вказану руку ОСОБА_7 та застосовуючи фізичну силу викрутив її у протилежному від себе напрямку і завдав нею різкого удару у життєво важливу ділянку тіла ОСОБА_7 , а саме в ліву частину грудної клітки, чим спричинив йому проникаюче ножове поранення грудної клітки в ділянці серця, від отримання якого ОСОБА_7 помер на місці події.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді сліпої колото-різаної рани лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені, серцевої сумки, висхідного відділу дуги аорти, яка супроводжувалася масивною кровотечею в ліву плевральну порожнину та ускладнилася геморагічним шоком, про що свідчать макроскопічні дані: рана на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 3 міжребер`я, з крововиливами в грудний м`яз і м`яз ділянки 3го міжреберного проміжку, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, серцевої сумки, висхідного відділу аорти з кровотечею в ліву плевральну порожнину (2л рідкої крові та 400 мл рихлих згортків крові), різко-нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, на внутрішній поверхні серця в лівих відділах відмічаються лінійні крововиливи, від чого і наступила його смерть.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 118 КК України, тобто умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

ІІ. ДОКАЗИ, ЩО ПІДТВЕРДЖУЮТЬ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що влітку 2022 року він разом зі своєю матір`ю приїхав в с. Рибне, де вони жили і працювали на території сміттєзвалища. Тоді він познайомився з ОСОБА_7 , вони потоваришували в почали разом проживати в одному із саморобних будинків. ОСОБА_7 часто вживав алкоголь і поводив себе агресивно. Напередодні Різдва ввечері 24 грудня 2022 року між ними виникла сварка через те, що він хотів відвідати свою матір, а ОСОБА_7 хотів щоб вони проводили більше часу разом. Сварка між ними переросла в бійку, в процесі якої вони штовхали один одного. Потім ОСОБА_7 взяв зі столу кухонний ніж і тримаючи його в правій руці почав погрожувати йому ножем. Злякавшись за своє життя, від схопив ОСОБА_7 за руку і хотів викрутити ніж в протилежну від себе сторону. Після чого відштовхнув від себе руку ОСОБА_7 з ножем і, злякавшись, вибіг з будинку. Прибігши до своєї матері та підозрюючи, що завдав ОСОБА_7 тілесне ушкодження, повідомив їй про необхідність надання допомоги. Він, його матір та декілька людей пішли до саморобного будинку. Хтось вийняв з рани ОСОБА_7 ніж і поклав на ліжку. Була викликана швидка допомога і поліція. Коли ОСОБА_7 лікарі, він вже був мертвий, але вони сказали, що можливо він би вижив, якби не витягли ніж з рани. Він визнає, що дійсно його дії призвели до смерті ОСОБА_7 , але умислу на вбивство у нього не було, жодного мотиву помсти він також не мав. Він лише намагався врятувати своє життя, дуже злякався, оскільки вперше перебував в такій ситуації. У вчиненому розкаявся.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що є матір`ю ОСОБА_6 . У 2022 році вони проживали і працювали на сміттєзвалищі в с. Рибне. Пізно ввечері 24 грудня 2022 року до неї прийшов її син ОСОБА_6 сильно плакав, казав що його бив ОСОБА_9 вона чула голоси людей, які шукали ОСОБА_6 . Коли вона прийшла до саморобного будинку, де спільно проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , там вже було багато людей, на дивані лежав ОСОБА_7 , він вже був не живий. Ножа вона не бачила. Її син ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно проживали деякий час, ОСОБА_7 часто випивав алкоголь, вів себе агресивно, часто бив ОСОБА_6 , в нього навіть є декілька шрамів на руці і ножі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що проживає спільної однією сім`єю з ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 є його пасинком. У 2022 році вони працювали на сміттєзвалищі в с. Рибне, там і проживали в саморобних будинках. Ввечері 24 грудня 2022 році він відпочивав в своєму саморобному будинку, коли почув крик людей. Коли вийшов подивитися, що сталося, побачив скупчення людей біля будинку, в якому спільно проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На місці вже була швидка допомога та поліція. Зайшовши до будинку він побачив труп ОСОБА_7 на ліжку з ножовим пораненням. Ножа не бачив. ОСОБА_12 йому розповіла, що ОСОБА_6 повідомив їй як ОСОБА_7 напав з ножем на нього, тому він захищаючись викрутив руку ОСОБА_7 з ножем від себе і завдав удар. За життя ОСОБА_7 , часто випивав спиртне, вів себе агресивно, часто бив ОСОБА_6 .

В рапорті старшого інспектора-чергового Відділення поліції №1 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_13 зазначено, що 24.12.2022 о 20 год 15 хв до чергової частини зі служби 102 надійшло повідомлення особи ромської національності ОСОБА_14 про те, що на сміттєзвалищі в с. Рибне, Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, виявлено тіло з вигляду знайомого чоловіка без ознак життя з ножовим пораненням. Виїздом СОГ встановлено, що на території сміттєзвалища особа ромської національності ОСОБА_6 перебував у саморобному приміщенні для проживання разом із ОСОБА_7 . В цей час між ними виник словесний конфлікт на побутовому грунті , який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_6 , вирішив позбавити життя ОСОБА_7 . Усвідомлюючи свої дії ОСОБА_6 взяв до рук кухонний ніж, яким завдав ОСОБА_7 один цілеспрямований удар в грудну клітку зліва, від якого останній помер на місці події. При огляді місця події використовувалась фото та відео зйомка. В ході огляду місця події виявлено та вилучено: вирізки речовини бурого кольору в кількості 3 шт., ганчірка зі слідами речовини бурого кольору, металевий балончик із маркуванням «Терен 4-М», кухонний ніж. Труп ОСОБА_7 направлено в морг Івано-Франківського ОБ СМЕ для встановлення причини смерті (а.с.162 т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 24 грудня 2022 року проведеного слідчим СВ ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_15 за участі понятих: ОСОБА_16 та ОСОБА_17 території, яка розташована поблизу полігону твердих побутових відходів, що в с. Рибне Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області встановлено: на відстані 50 метрів від контрольно-пропускного пункту полігону ТПВ по праву сторону розташоване житлове приміщення без юридичної адреси, яке являє собою тимчасову дерев`яну споруду, крайня справа. При вході в приміщення розташована металева буржуйка, по ліву сторону розташоване дерев`яне крісло на якому знаходяться особисті речі. У дальньому лівому куті хаотично розташовані особисті речі. По праву сторону розташований дерев`яний стіл на якому знаходяться особисті речі та посуд. На підлозі поблизу дерев`яного ліжка виявлено частину хутрового виробу, по центру ковдри виявлено пляму з речовиною бурого кольору, поблизу якої знаходиться ганчірка жовтого кольору зі слідами РБК, поблизу якої знаходиться балончик дратівливої дії «Терен 4-М». У фронтальній частині приміщення розташоване саморобне ліжко із пластикових ящиків, на якому виявлено тіло особи чоловічої статі. Тіло знаходиться в горизонтальному положенні на спині, голова нахилена та повернута в ліво та спрямована до правого дальнього кута приміщення. Права верхня кінцівка продовжує вісь тулуба, ліва верхня кінцівка випрямлена у ліктьовому суглобі і під гострим кутом відведена від тулуба. Обидві нижні кінцівки зігнуті у колінних суглобах під прямим кутом та «підошовинним» поверхнями опираються об підлогу. В ділянці тулуба накинута «простинь» сіро-блакитного кольору зі слідами РБК. На тілі наявний наступний одяг: штани б/с чорні із сірим візерунком, кросівок з шкірозамінника білого кольору, шкарпетки б/с чорні. Особливості: очі при відкриті, рогівки прозорі, зіниці в діаметрі по 0,5 см кожна, рот при відкритий, носові та вушні ходи вільні, на лівій половині грудної клітки на передній поверхні відмічаються сліди РБК, на долонній поверхні лівої кисті сліди РБК. Тілесні ушкодження: на передній поверхні грудної клітки зліва на відстані 8 см від передньої серединної лінії тіла на 12 см до низу від верхнього краю лівої ключиці поперечно орієнтована рана розміром 1,2 х 0,3 см яка поширюється на м`які тканини, краї рани рівні, правий кінець рани найближчий до гострого, лівий п-подібний, на правій боковій поверхні та у середній третині переривчастий синець світло-фіолетового кольору на ділянці розміром 2х1 см. В проекції правої ключиці з переходом на передню поверхню шиї з права продовжуваний синець вищеописаного характеру орієнтований з 2 на 8 год по УЦГ розміром 7х0,5 см. Для подальшого дослідження тіло повернуто животом до низу. Під тілом виявлено предмет ззовні схожий на ніж з полімерним руків`ям коричневого кольору із надписом на лезі «Rostfbes». Трупні зміни: трупне заклякання слабо виражене у жувальних м`язах та м`язах шиї і відсутнє у всіх інших звичайно досліджуваних групах м`язів. Трупні плями: світло-фіолетового кольору острівцевого характеру, при натискуванні на них в поперековій ділянці зникають і відновлюють свій колір через 11 секунд (час 23:57 год). Труп на дотик зберігає тепло на всьому протязі. При огляді будь-яких інших видимих тілесних ушкоджень не виявлено. При обмацуванні кістки склепіння черепа, грудної клітки та кінцівок без патологічної рухомості. Під час огляду одяг приспускався, положення тіла змінювалось. В ході ОМП виявлено та вилучено: тіло невстановленої особи чоловічої статі; частина хутрового виробу, яку поміщено у паперовий конверт; вирізка з ковра з накладанням РБК, яку поміщено в паперовий згорток на паперовий конверт; ганчірка жовтого кольору з накладанням РБК, яку поміщено у паперовий конверт; газовий балончик дратівливої дій «Терен 4-М», який поміщено у паперовий конверт; предмет схожий на ніж з полімерним руків`ям коричневого кольору із надписом на лезі «Rostfrei», який поміщено у картонну коробку (а.с.164-167 т. 1). Під час огляду здійснювалась фото та відео зйомка фотофіксація (а.с.168-181 т.1).

В протоколі відбирання біологічних зразків від 25.12.2022, що складений старшим слідчим в ОВС криміналістом відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області, капітаном поліції ОСОБА_18 за участі понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 зазначено, що перед початком відібрання біологічних зразків усім учасникам роз`яснено право бути присутніми при всіх діях, які проводяться в процесі відібрання біологічних зразків, робити зауваження , що підлягають занесенню в протокол. У підозрюваного ОСОБА_6 відібрано: змиви з обох рук на марлеві тампони у паперові конверти, зрізи нігтів у паперовий конверт, взірець букального епітелію у паперовий конверт, дактилокарту (а.с.182 т.1).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.12.2022, ОСОБА_6 фактично затримано 24.12.2022 о 23 год 35 хв, за адресою: с. Рибне Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. На підставі ч.4 ст. 208 КПК України затриманому ОСОБА_6 повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено йому його права та обов`язки. Органу, уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги повідомлено про затримання ОСОБА_6 24.12.2022 о 01 год 32 хв. під час обшуку затриманого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Samsung A02s; одяг, а саме: куртка спортивна чорна із камуфляжними вставками, безрукавка із хутром, лосіни кольорові із принтами, кофта туніка сірого кольору (а.с. 183-186 т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 26 грудня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів (а.с.187-188 т1).

В протоколі огляду трупа від 26.12.2022 зазначено, що об`єктом огляду являється труп ОСОБА_21 , який знаходиться у морзі ОБСМЕ, що по вул. Мазепи, 114Б в м. Івано-Франківськ. На трупі мається одяг: куртка темно-червоного кольору на підкладці чорного кольору, штани бавовняно-синтетичні чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, лівий кросівок з матеріалу схожого на шкіру білого кольору, з надписом чорного кольору. Труп ростом 159 см. Трупні плями на задньо-бокових поверхнях темно-фіолетового кольору. Кістки склепіння черепа цілі, кістки носа цілі, слухові і носові ходи вільні, очі привідкриті. На боковій поверхні шиї справа в 5 см вправо від передньої серединної лінії шиї та 3,5 см вниз від кута нижньої щелепи справа синець не правильно-овальної форми розміром 2х1,5 см фіолетового кольору. В нижній третині шиї по передній поверхні 8 см вниз від кута нижньої щелепи з права садно лінійної форми розташоване орієнтовно з 1 на 7 год умовного циферблата годинника. Під гіркою нижче рівне оточуючої неушкодженої шкіри довжиною 6 см. По передній поверхні грудної клітки зліва «потьоки» крові, які проходять від рани у верх до ключиці та нижньої третини шиї. На передній поверхні грудної клітки зліва в 17 см вниз від заднього краю до ключичної ямки та у 8,3 см вліво від передньої серединної лінії рана веретено-подібної форми довжиною 1,6 шириною при розведених краями 0,7 см, при зведених 0,2 см розташована орієнтовно з 9:30 на 3:30 умовного циферблату годинника. В проекції рани зліва джерело клітковини крововилив розміром 3х1,5. М`які тканини грудної клітки зліва в проекції рани, крововилив розміром 20х7,5 см темно-червоного кольору. Глибина рани передньої поверхні грудної клітки зліва пошарово починаючи від шкіри, шкіра, підшкірно-жирова клітковина, м`язи грудної клітки: шкіра 0,3 см, шкірно-жирова 0,4, м`яз 3 см. В плевральній порожнині зліва 2л рідкої крові і 400 мл згустки. В серцеві сумці близько 100 мл рихлих згортків. В нижньому краю 3-го ребра зліва по середньо ключичній лінії ушкодження лінійної форми розташоване орієнтовано поперечно розмірам 3х0,2 глибиною 0,4 см; По внутрішній поверхні лівої легені верхньої долі ушкодження лінійної форми розміром 3х0,2 см, глибина 0,3 см. По передній поверхні у верхній третині серцевої сумки крововилив орієнтовний поздовжньо з 10 год на 5 год умовного циферблату годинника розмірами 7 см х 2,5 см. На фоні крововилива ушкодження орієнтовно поперечне довжиною 1,7 см глибиною 0,7 см. На передній поверхні висхідного відділу дуги аорти крововилив поперечно орієнтовний розмірами 4,5х2 см. На фоні крововиливу ушкодження поперечно орієнтоване довжиною 1,4 см. Рановий канал проходить зліва на право, спереду назад загальною довжиною приблизно 12 см. Судово-медичний діагноз: масивна внутрішня крововтрата , ушкодження лівої легені, серцевої сорочки висхідної дуги аорти, крововиливом в ліву плевральну порожнину, проникаюча колото-різана рана лівої половини грудної клітки. Під час огляду трупа вилучено: змиви з обох рук трупа, зрізи нігтів з обох рук трупа, на марлевий відрізок зразок крові трупа, відбитки пальців та долонь обох рук трупа на дактилокарту (а.с.189-192 т.1).

Особа потерпілого підтверджується, копією ID карти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.193 т.1).

Висновком експерта №670 від 30 січня 2023 року встановлено: смерть ОСОБА_7 настала від проникаючої сліпої колото-різаної рани лівої половини грудної клітки з ушкодженням лівої легені, серцевої сумки, висхідного відділу дуги аорти, яка супроводжувалася масивною кровотечею в ліву плевральну порожнину та ускладнилася геморагічним шоком, про що свідчать макроскопічні дані. Враховуючи характер трупних явищ на момент проведення судово-медичної експертизи трупа в морзі 26.12.2022 року, можна вважати, що з моменту настання смерті до проведення судово-медичного розтину трупа ОСОБА_7 пройшло близько 2-3 доби. При проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: проникаюче сліпе поранення грудної клітки зліва з колото-різаною раною на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 3 міжребір`я, з крововиливами в грудний м`яз і м`яз ділянки 3-го міжреберного проміжку, з ушкодженням верхньої долі лівої легені, серцевої сумки, висхідного відділу аорти та кровотечі в ліву плевральну порожнину, рановий канал якої проходить спереду назад та зліва на право. Описані тілесні ушкодження призвели до масивної внутрішньої крововтрати, утворилися прижиттєво незадовго до настання смерті, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Синець на боковій поверхні шиї справа, садно на передній поверхні шиї, які утворилися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вказані вище ділянці, так і при ударах цими ділянками до тупих твердих предметів, утворилися незадовго до настання смерті. У зв`язку з тим, що результати медико-криміналістичної експертизи одягу в який був одягнений останній в момент отримання тілесних ушкоджень не надані, вирішити питання в якому положенні знаходився потерпілий в момент отримання поранень, немає можливості. Судово-медичних даних, які б вказували на можливу боротьбу чи самооборону потерпілого, не виявлено. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_7 можна вважати, що після їх спричинення потерпілий не міг виконувати які-небуть самостійні рухи, а саме кричати, пересуватися, оборонятися, та інше, незначний проміжок часу. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_7 виявлено: етиловий спирт в концентрації в крові -0,52 г/л (проміле), в сечі- 0,85 г/л (проміле), що свідчить про те, що останній до настання смерті вживав алкоголь. Кров із трупа ОСОБА_21 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (а.с.212-215 т.1 ).

Висновком експерта №1547 від 30 грудня 2022 року встановлено: при судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 0,52 г/л (проміле); в сечі 0,85 г/л (проміле). Метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено (а.с.216-217 т.1).

Висновком експерта №40/23 від 27 січня 2023 року встановлено: поява клітин «Краєвського», крововилив в навколосерцеву сумку, крововилив в стінку та оточуючі тканини аорти, крововилив в міжреберний м`яз, крововиливи в оточуючі тканини наднирникових залоз, перенхіматозна дистрофія та нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, підепікардіально вогнищеві крововиливи, гіпертрофія, дистрофія та часткова фрагментація кардіоміоцитів, вогнищева емфізема легень, набряк легень, вогнищеві інтраальвеолярні крововиливи, слабо виражений бронхоспазм, вогнищевий дистелектаз та ателектаз легень (а.с.218-219 т.1).

Висновком експерта №1154 від 27 грудня 2022 року встановлено: кров із трупа ОСОБА_21 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (а.с.220 т.1).

Висновком експерта №15 від 13 січня 2023 року встановлено: на підставі проведеної експертизи шматка шкіри грудної клітки зліва з раною від трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та обґрунтувань, поданих в синтезуючій частині приходить до висновку, що на шматку шкіри грудної клітки виявлено одну колото-різану рану, яка заподіяна плоским колото-ріжучим предметом. На краях і стінках рани виявлено накладення заліза (а.с.221-224 т.1).

Висновком експерта №72 від 11 травня 2023 року встановлено: на шматку шкіри грудної клітки зліва виявлено одну колото-різану рану, яка заподіяна плоским колючо-ріжучим предметом. Слід вважати, що в момент отримання колото-різаної рани потерпілий був обернений до нападника передньо-лівою поверхнею грудної клітки. Колото-різана рана могла бути заподіяна ножем, поданим на експертизу (а.с.226-228 т.1).

Висновком експерта №СЕ-19/109-23/2299-БД від 28 квітня 2023 року встановлено: генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка крові потерпілого ОСОБА_7 та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 . На даному для дослідження предметі схожому на ніж, а саме: клинку та руків`ї виявлено кров людини. Також на клинку предмета схожого на ніж та руків`ї предмета схожого на ніж виявлено клітини з ядрами. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на клинку предмета схожого на ніж та руків`ї предмета схожого на ніж. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на клинку та руків`ї, предмета схожого на ніж не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у вказаних об`єктах. Генетичні ознаки клітин, виявлених на руків`ї предмета схожого на ніж є змішаними, придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем, які збігаються з генетичними ознаками клітин, виявлених на клинку предмета зовні схожого на ніж та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_7 та в об`єкті №3.3 складає 5,315х10-32. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,88х1031 осіб. Походження генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених в об`єкті №3.3 та генетичних ознаках клітин, які домінують серед змішаних генетичних ознак в об`єкті №3.4 від ОСОБА_6 виключається (а.с.2-17 т.2).

Висновком експерта №87 від 09 лютого 2023 року встановлено: у слідах на платті-туніці та куртці затриманого ОСОБА_6 , кров не виявлена. На лосинах та безрукавці ОСОБА_6 слідів, подібних на кров, не знайдено (а.с.19-20 т.2).

Висновком експерта №СЕ-19/109-23/2299-БД від 28 квітня 2023 року встановлено: кров із трупа ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. У плямі на вирізці з килима, вилученій під час огляду місця події, знайдена кров людини. При імунологічному дослідженні виявлені антиген В та ізогемаглютинінанти-А ізосерологічної системи АВО. Таким чином, кров на вище вказаному речовому доказі може походити від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_7 (а.с.22-23 т.2).

Висновком експерта №174 від 02 березня 2023 року встановлено: кров з трупа ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічної системи АВО (а.с.25-26 т.2).

Висновком експерта №84 від 08 лютого 2023 року встановлено: кров з трупа ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічної системи АВО. У змиві з лівої руки трупа ОСОБА_7 знайдена кров людини. При імунологічному дослідженні виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО. Таким чином, кров на вищевказаному речовому доказі може походити від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А, або АВ ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_7 . У змиві з правої руки, трупа ОСОБА_7 кров не виявлена (а.с.28-29 т.2).

Висновком експерта №85 від 07 лютого 2023 року встановлено: в слідах на тампонах із змивами з рук підозрюваного ОСОБА_6 кров не виявлена (а.с.31-32 т.2).

Висновком експерта №7 від 14 лютого 2023 року встановлено: при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук підозрюваного ОСОБА_6 знайдено поодинокі епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш імовірним. Даних за присутність клітин потерпілого ОСОБА_22 піднігтьовому вмісті ОСОБА_6 не отримано. Кров у даних об`єктах не виявлена (а.с.34-35 т.2).

Висновком експерта №6 від 27 лютого 2023 року встановлено: згідно «Висновку експерта» №1154 від 27.12.2022 р. відділення судово-медичної імунології обласного бюро судово-медичної експертизи кров потерпілого ОСОБА_7 належить до групи В (III) з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО. В крові ОСОБА_7 виявлено супутній антиген Н. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_7 (об.№№1,2) знайдено кров людини, статева належність якої не встановлена у зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, а також поодинокі епітеліальні клітини, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш імовірним. При визначенні групової належності крові виявлено антигени В і Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групу крові потерпілого ОСОБА_7 доходить висновку, що виявлена кров могла походити від особи (осіб), в крові якої (яких) містяться антигени В і Н системи АВО, що не виключає походження крові від самого потерпілого ОСОБА_7 (а.с.37-39 т.2).

Протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 17 травня 2023 року встановлено: на запитання слідчого підозрюваний ОСОБА_6 відповів, що зможе впізнати ніж, який знаходився в приміщенні де між ним та ОСОБА_7 відбувся конфлікт, та яким в подальшому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, коли підозрюваний викрутив руку потерпілого із ножем та здійснив нею удар в область грудної клітки (а.с.45-47 т.2).

Постановою слідчого від 25.12.2022 року визнано як доказ частина хутрового виробу, вирізка із килима, ганчірка жовтого кольору, газовий балончик, предмет схожий на ніж, одяг підозрюваного ОСОБА_6 , а саме куртка спортивна чорна із камуфляжними вставками, безрукавка із хутром, лосіни кольорові із принтами, кофта туніка сірого кольору та мобільний телефон, а також отримані у нього біологічні зразки змиви з рук, зрізи нігтьових пластин та взірець букального епітелію та зрізи нігтьових пластин з обох рук та змиви з обох рук трупа ОСОБА_7 , які після проведення необхідних експертних досліджень та слідчих (розшукових) дій зберігати в камері зберігання речових доказів ГУ НП в Івано-Франківській області (а.с. 48-49 т.2).

В судовому засіданні в порядку ст. 357 КПК України був оглянутий речовий доказ - предмет схожий на ніж, що був об`єктом експертних досліджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12 травня 2023 року встановлено: учасники слідчої дії знаходяться на території сміттєзвалища в с. Рибне. Підозрюваний ОСОБА_6 вказав, що перед учасниками знаходиться його дім, де він проживав разом із ОСОБА_23 . Зі слів підозрюваного із ОСОБА_24 вони проживали як пара. Зайшовши в дане приміщення підозрюваний вказав, що обстановка змінилась, при цьому розповів, що саме. Надалі на запитання щодо розповіді та відтворення подій, які тут відбулись, ОСОБА_6 розповів, що він із ОСОБА_24 сварився, після чого вони почали битись, наносити один одному удари руками по тілу. Надалі зі слів підозрюваного ОСОБА_24 взяв зі столу ніж та сказав, що зараз його заріже, після чого замахнувся у напрямку ОСОБА_6 рукою із ножем тичковим ударом, який останній перехопив та вивернув руку ОСОБА_24 , різко штовхнув (ударив) тою рукою у напрямку його грудної клітки, тим самим завдавши ОСОБА_24 ножового поранення в область грудей. Після чого підозрюваний ОСОБА_6 втік у ліс. Більш детальні обставини проведення слідчої дії були зафіксовані під час безперервної відеофіксації (а.с.65-69 т.2).

В судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України було проведено демонстрацію відеозапису слідчої дії - слідчого експерименту від 12 травня 2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 (а.с. 69 т.2).

Крім того, судом був досліджений висновок експерта № 2 від 24 лютого 2025 року, в якому вказано, що встановити «Чи могла утворитися рана, від якої настала смерть потерпілого ОСОБА_7 , за обставин, викладених у протоколі слідчого експерименту від 12 травня 2023 року з підозрюваним ОСОБА_6 …» неможливо в зв`язку з мало інформативністю протоколу слідчого експерименту та його відео запису, а саме: не враховано чи відповідають антропометричні дані потерпілого даним статиста та параметри ножа, яким спричинене тілесне ушкодження параметрам предмета, що використовувався в якості предмета, яким спричинено тілесне ушкодження; не встановлене чітке розташування потерпілого та обвинуваченого один стосовно одного; не з`ясовано чи є ОСОБА_6 «шульгою» чи «правшею»; виявлено наявність суперечливих даних між протоколом слідчого експерименту та його відео записом (в протоколі вказано, що ОСОБА_6 вивертав руку ОСОБА_7 , а у відео записі згинав руку); невідомо по якій осі здійснювався рух ножем та чи був обернений ніж догори лезом чи обушком (а.с. 201-205 т. 2), але через відсутність у вказаному висновку відомостей про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, судом в якості доказів по справі вказаний висновок не враховувався.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 118 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового слідства доказів, які узгоджуються між собою, а саме: показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупа, висновками судових експертиз, протоколом слідчого експерименту, іншими письмовими доказами, а також речовими доказами у справі.

Отже, проаналізувавши досліджені докази, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд знаходить кваліфікує дії ОСОБА_6 за ст.118 КК України як умисне убивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Водночас, суд не може погодитися з доводами державного обвинувачення щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.

Так, в обвинувальному акті затвердженому 18.05.2023 щодо ОСОБА_6 вказано, таке:

«У ході бійки ОСОБА_7 , взяв зі столу у праву руку кухонний ніж та став навпроти ОСОБА_6 в цей час ОСОБА_6 , будучи обуреним поведінкою ОСОБА_7 , щодо заборони зустрічатися та спілкуватись із матір`ю, з мотивів помсти за висловлені на його адресу погрози та образи вирішив перехопити у ОСОБА_7 ніж, яким мав намір умисно спричинити останньому тілесні ушкодження з метою позбавити його життя.

При цьому, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, будучи обуреним на ОСОБА_7 , щодо заборони зустрічатися та спілкуватися із матір`ю, з мотивів помсти за висловлені останнім на його адресу погрози та образи дочекався можливості перехопити у ОСОБА_7 руку із ножем, після чого схопив вказану руку ОСОБА_7 та застосовуючи фізичну силу викрутив її у протилежному від себе напрямку і завдав нею різкого удару у життєво важливої ділянки тіла ОСОБА_7 , а саме в ліву частину грудної клітки, чим спричинив йому проникаюче ножове поранення грудної клітки в ділянці серця, від отримання якого ОСОБА_7 помер на місці події, тобто умисно вбив його.

У подальшому ОСОБА_6 після вчинення вбивства ОСОБА_7 утік з місця події» (т. 1 а.с. 3).

Проте вказані обставини, щодо наявності у ОСОБА_6 прямого умислу на умисне вбивство ОСОБА_7 з мотивів помсти та образи не були підтверджені жодними належними і допустимими доказами, а є, на думку суду, припущеннями органів досудового розслідування. Окрім того, вчинення ОСОБА_6 саме умисного убивства спростовуються дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, обвинувачений не заперечує, що між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, що переріс в бійку. ОСОБА_7 взяв ніж та висловим на його адресу погрозу вбивством. Він дійсно, оцінивши погрозу його вбивства як реальну, з метою самозахисту, схопив за руку ОСОБА_7 викрутив ніж і наніс удав в ліву частину грудей.

Свідків очевидців вказаної події не було, але ОСОБА_6 як на досудовому слідстві в ході слідчого експерименту, так і під час судового розгляду надавав послідовні показання щодо нападу на нього ОСОБА_7 з ножем та механізму нанесення ножового поранення.

Такі його показання підтверджуються також свідченнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які підтвердили, що відразу пісял спричненя тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_25 повідомляв, що захищався від нападу останнього.

Окрім того, показання обвинуваченого ОСОБА_6 в частині механізму спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, узгоджуються з даними отриманими під час проведення судово медичної експертизи №670 від 30 січня 2023 року, відповідають даним, отриманим в ході проведення слідчого експерименту від 12.05.2023 за участю ОСОБА_6 , а саме не суперечать наявним судово-медичним даним по механізму спричинення проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки ОСОБА_7 .

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-23/2299-БД від 28 квітня 2023 року на ножі присутні сліди крові потерпілого ОСОБА_7 , водночас на руках ОСОБА_6 (висновок експерта №85 від 07 лютого 2023 року) та його одязі (висновок експерта №87 від 09 лютого 2023 року) будь-які сліди крові відсутність, на підставі чого слід дійти висновку, що в момент отримання ОСОБА_7 ножового порання ніж дійсно перебував саме в його правій руці.

Оскільки будь-яких інших об`єктивних даних щодо обставин отримання ОСОБА_7 смертельного поранення матеріали кримінального провадження не містять та зважаючи на позицію сторони захисту, суд виходить з вимог частини 4 статті 17 КПК України і тлумачись всі сумніви на користь особи, якій пред`явлено обвинувачення.

Сторона обвинувачення стверджувала про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України через те, що висновком експерта № 2 від 24 лютого 2025 року, встановлена неможливість відповісти на запитання «Чи могла утворитися рана, від якої настала смерть потерпілого ОСОБА_7 , за обставин, викладених у протоколі слідчого експерименту від 12 травня 2023 року з підозрюваним ОСОБА_6 …» у зв`язку з мало інформативністю протоколу слідчого експерименту та його відео запису. З цього приводу суд звертає увагу, на положення ч. 2 ст. 17 КПК України стосовно того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і відповідно неможливість настання несприятливих наслідків для обвинуваченого через неналежне виконання органами досудового слідства обов`язку щодо належного оформлення процесуальних документів.

Також, прокурор на спростування стану оборони посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не скористався реальною можливістю уникнути конфлікту з потерпілим, залишивши будинок або звернувшись по допомогу.

Суд нагадує, що відповідно до частини 2 статті 36 КК, кожен має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади для захисту від суспільно небезпечного посягання. Таким чином, сторона обвинувачення посилається на обставини, які законодавець забороняє враховувати при вирішенні питання про наявність чи відсутність стану оборони. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на помилкове застосування такого підходу. Наприклад в постанові ВС від 22 березня 2023 року у справі № 276/1922/20.

Також прокурор, на спростування версії сторони захисту про перебування в стані оборони, послався на те, що засуджений ОСОБА_6 діяв умисно. Суд звертає увагу, що Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що злочини, передбачені статтями 118 та 124 КК, є умисними, а тому наявність умислу на спричинення шкоди особі, що посягає, у тому числі умислу на її вбивство, не виключає перебування особи, що захищається, в стані оборони. Наприклад, постанови ВС від 25 січня 2023 року у справі № 243/9755/20; від 2 липня 2019 року у справі № 524/113/15-к; від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/10870/16.

Крім того, надаючи оцінку доводам сторони обвинувачення та сторони захисту, з врахуванням встановлених обставин справи в ході судового розгляду, суд вважає такою, що не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України, також і з огляду на таке.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Відповідно до ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто незобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Європейський суд з прав людини у п. 40 рішення у справі № 34006/06 від 25 лютого 2016 року «Зякун проти України», п. 54 рішення у справі № 75520/01 від 06 грудня 2007 року «Козинець проти України» зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Об`єктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком.

Із суб`єктивної сторони вбивство може бути умисним (статті 115, 118 КК) або необережним (ст. 119 КК).

Правильна кваліфікація умисного вбивства припускає ретельне дослідження мотиву та мети вчинення злочину. Так, виходячи з мотиву та мети, в деяких випадках здійснюють розмежування видів умисного вбивства при обтяжуючих обставинах, відмежування кваліфікованого вбивства від простого вбивства та вбивства при пом`якшуючих обставинах. Урахування мотиву та мети сприяє правильному визначенню ступеня суспільної небезпечності вчиненого вбивства й індивідуалізації покарання.

Частина 1 ст. 115 КК України, передбачає відповідальність за вбивство без обтяжуючих та пом`якшуючих обставин (так зване просте умисне вбивство). Ця норма застосовується у випадках, коли умисне вбивство не містить ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України та статтями 116, 118 КК України. Необхідно ретельно дослідити усі обставини умисного вбивства для того, щоб жодна обтяжуюча або пом`якшуюча його ознака не залишалася нез`ясованою. І лише в разі відсутності таких ознак можлива кваліфікація за ч. 1 ст. 115 КК України.

Вбивство при перевищенні меж необхідної оборони не виключає кримінальної відповідальності, пом`якшуючи її. Підставою для пом`якшення відповідальності в цих випадках є прагнення винної особи захиститися від суспільно небезпечного посягання особи, захистити суспільні чи державні інтереси. Винний тут діє, як правило, у стані душевного хвилювання, викликаного злочинною поведінкою потерпілого, що позбавляє його можливості достатньою мірою контролювати свої дії.

Об`єктивна сторона характеризується: 1) діями, спрямованими на позбавлення життя іншої людини; 2) наслідками у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком; 4) певною обстановкою вчинення злочину.

Умисне вбивство, передбачене ст. 118 КК України, може бути вчинене за умови наявності необхідної оборони, передбаченої ст. 36 КК.

Із суб`єктивної сторони вбивство при перевищенні меж необхідної оборони вчиняється лише умисно.

Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.115 КК, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 цього Кодексу, є мотив діяння, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди.

При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

До того ж, стан необхідної оборони існує протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів (правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.07.2022 у справі №496/1486/18).

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання (Постанова Верховного Суду від 04.04.2023 у справі № 544/73/20).

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина третя ст. 27 Конституції України).

Згідно із ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади (ч.2 ст.36 КК України).

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України (ч.3 ст.36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Під тяжкою шкодою при перевищенні меж необхідної оборони слід розуміти смерть особи або заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження. Невідповідність тяжкої шкоди, заподіяної тому, хто посягає, небезпечності посягання або обстановці захисту слід визнавати наявною тоді, коли це з урахуванням обставин справи є очевидним для кожної людини, а отже і для того, хто обороняється (Постанова Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 591/9618/13).

Суд звертає особливу увагу на те, що досліджені у судовому засіданні докази, об`єктивно свідчать про те, що потерпілий ОСОБА_7 під час подій, які безпосередньо передували, спричиненню йому поранення, а також погрозою ножем по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_6 створив у останнього уяву про реальну загрозу для його життя та здоров`я, тобто суспільно-небезпечне посягання досягло такого рівня, який, відповідно до статті 36 КК України, давав обвинуваченому право оборонятися від нього.

Проаналізувавши встановлені обставини події, зважаючи на протиправну та агресивну поведінку ОСОБА_7 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував ОСОБА_6 ножем, обставини, які передували події, розвиток подій безпосередньо під час конфлікту, характер небезпеки, що загрожував обвинуваченому, який перебував в емоційно напруженому стані, поведінку останнього під час конфлікту та після події, суд дійшов переконання, що ОСОБА_6 сприймаючи загрозу своєму життю як реальну, захищаючись, дійсно викрутив руку потерпілого з ножем та завдав удар і ліву частину грудної клітки ОСОБА_7 , при цьому хоча і діяв з метою заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого, але з мотивів захисту свого життя та здоров`я від суспільно небезпечного посягання з боку останнього та припинення його протиправної поведінки, так як в обстановці, яка склалася у нього виникла реальна необхідність захищатися, тобто обвинувачений діяв у стані необхідної оборони.

Суд зазначає, що відповідно до статті 36 КК України застосування для захисту засобів, що не відповідають обстановці посягання, не спростовує перебування особи у стані оборони, але виключає звільнення її від відповідальності, оскільки дає підстави для притягнення до відповідальності за перевищення меж необхідності при обороні у випадках, передбачених частиною 3 статті 36 КК.

Беручи до уваги знаряддя та застосований засіб захисту, характер та локалізацію нанесеного тілесного ушкодження (ураження життєво важливих органів), суд переконаний, що заподіяння потерпілому ОСОБА_7 шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не в повній мірі відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, тобто обвинувачений перевищив межі, необхідні для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, а тому його дії мають бути кваліфіковані за статтею 118 КК України.

Жодних достатніх доказів наявності у ОСОБА_6 прямого умислу та мотиву на вчинення саме злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, стороною обвинувачення не надано, а доводи прокурора не відповідають фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладеного суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , охоплюються диспозицією складу кримінального правопорушення, передбаченого саме ст.118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони та кваліфікує його дії за вказаною статтею.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Осудність обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується висновком експерта №49/2023 від 09 лютого 2023 року, яким встановлено, що підекспертний ОСОБА_6 будь-якими психічними розладами не страждає і не подав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину підекспертний ОСОБА_6 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_6 не потребує (а.с.41-44 т.2).

В ході судового розгляду судом були досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме:

В довідці №482 виданій КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» зазначено, що ОСОБА_6 не перебував у стані алкогольного сп`яніння станом на 25 грудня 2022 року (а.с.196 т.1).

В повідомленні КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» зазначено, що ОСОБА_6 наркологічну допомогу не отримував, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває (а.с.198 т.1).

В повідомленні КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» зазначено, що ОСОБА_6 в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» не звертався, амбулаторну допомогу не отримує (а.с.199 т.1).

Відповідно до повідомлення Берегівської міської ради Закарпатської області дані на осіб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у Берегівській міській раді відсутні (а.с.200 т.1).

Відповідно до повідомлення КНП « Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» Закарпатської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці м. Берегова, Закарпатської області, на обліку, за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення КНП «ОЗНПД м. Берегова» ЗОР не звертались, на стаціонарному лікуванні не перебували (а.с.201 т.1).

У витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №3 від 12 травня 2023 року зазначено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками вказані: ОСОБА_26 та ОСОБА_8 про що 04 березня 2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано актовий запис про народження №65 (а.с.202-204 т.1).

Відповідно до аналізу Крові №10 на групу і резусприналежність від 24 грудня 2022 року у ОСОБА_6 група крові А (ІІ) + поз (а.с.208 т.1).

Постановою слідчого від 13 травня 2023 року уточнено анкетні дані ОСОБА_6 згідно з якими ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Берегово Окремий хутір (назва нечинна) Берегівського району Закарпатської області, тимчасово проживає на території сміттєзвалища КП «Полігон ТВП», що у с. Рибне Ямницької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ромської національності, громадянин України, не працює, не одружений, із неповною середньою освітою (а.с.209-210 т.1).

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд приймає до уваги конкретні обставини скоєного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно вимог ст.12 КК України відносяться до категорії не тяжких злочинів, сукупність всіх характеризуючих його обставин: обстановку, мотив і спосіб вчинення злочинного діяння, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не судимий, офіційно не працює, будь-якою суспільно-корисною працею не займається. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладенні вище обставини в їх сукупності, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому за вчинене, з метою його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 118 КК України на строк 2 роки.

Враховуючи, що ОСОБА_6 був затриманий 24 грудня 2022 року і ухвалою суду від 26 грудня 2022 року йому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, що неодноразово продовжувався, відповідно на час ухвалення вироку ОСОБА_6 фактично відбув призначене покарання, тому його слід звільнити з-під варти в залі суду.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 373-374, 376, 395 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.

Речові докази: частину хутрового виробу, вирізку із килима, ганчірку жовтого кольору, газовий балончик, предмет схожий на ніж, одяг підозрюваного ОСОБА_6 , а саме куртку спортивну чорного із камуфляжними вставками, безрукавку із хутром, лосіни кольорові із принтами, кофту-туніку сірого кольору, отримані у нього біологічні зразки змиви з рук, зрізи нігтьових пластин та взірець букального епітелію та зрізи нігтьових пластин з обох рук та змиви з обох рук трупа ОСОБА_7 знищити; мобільний телефон повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_27