Справа № 236/4326/19
Провадження № 1-кп/243/135/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 від 08.05.2019, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Красний Лиман Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:

-07.11.2016 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільнення від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з випробувальним строком 1 (один) рік;

-23.12.2019 Донецьким апеляційним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі;

-12.03.2020 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі;

-18.02.2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; 21.12.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова визначено порядок застосування покарання за наявності декількох вироків, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України судом остаточно призначено до відбуття чотири роки позбавлення волі; 18.11.2022 звільнений від відбуття покарання за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2022 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на строк 8 місяців 21 день,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019, приблизно о 18-00 год, ОСОБА_4 електричкою сполученням Ізюм-Фенольна разом зі своєю дівчиною на той час ОСОБА_6 приїхав до міста Лиман Донецької області з метою вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 одразу попрямував до магазину «Орбіта», розташованого по АДРЕСА_2 , біля якого залишив ОСОБА_6 та, з метою реалізації свого злочинного умисле, пішов до будинку АДРЕСА_2 . Далі ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він посягає на чужу власність, на яку не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, умисно, повторно, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та достовірно знаючи, що власників квартири АДРЕСА_3 за вказаною адресою немає вдома, за допомогою запасного ключа, який викрав раніше, будучи гостем, відчинив вхідні двері та проник до квартири.

Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_4 викрав наступне майно, що належить ОСОБА_7 :

-мобільний телефон марки iPhone 6S, вартістю 7059,33 грн;

-рюкзак з написом «Columbia», рожево-чорними візерунками в хаотичному порядку, вартістю 454,03 грн;

-чоловічу жилетку з написом «Adidas», вартістю 395,60 грн;

-туалетну воду «VERSACE» у флаконі з блакитним відтінком, вартістю 887,94 грн;

-одну пляшку коньяку «Таврія» об`ємом 0,5 л, вартістю 136,27 грн;

-одну пляшку грузинського вина «Цинандалі», білого, сухого, вартістю 162,00 грн;

-бейсболку з написом «Adidas», вартістю 63,72 грн;

-золоті сережки у вигляді квітки, проби 583, вагою 5,2 г, вартістю 18778,24 грн;

-золоту ладанку із зображенням Діви Марії з малюком на руках, проби 585, вагою 1 г, вартістю 1295,51 грн;

-золотий дитячий хрестик, проби 585, вагою 1,5 г, вартістю 1874,62 грн.

З викраденим майном ОСОБА_4 зник з місця вчинення злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 31107,27 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням до житла.

15.07.2025 між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000325 від 08.05.2019, та ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468-470, 472 КПК України.

Згідно з наданою суду угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією.

ОбвинуваченийОСОБА_4 під час судового провадження зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язався надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується всіх обставин вказаного кримінального правопорушення.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті, повному визнанні ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі та, керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, яке призначено вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, у строк відбуття призначеного нового покарання повністю зарахувати відбуте покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Із запропонованим видом та мірою покарання сторони погодились, про що свідчать їх підписи в угоді.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Потерпіла ОСОБА_7 у порядку ч. ч. 3, 4 ст. 469 КПК України надала прокурору згоду від 14.07.2025 у кримінальному провадженні № 0000325 від 08.05.2019, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті, розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні не брала участь, просила розглядати кримінальне провадження без її участі, про що зазначила у своїй згоді від 14.07.2025, наданій на укладення угоди про визнання винуватості між ОСОБА_4 та прокурором.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував у обвинуваченого, чи цілком він розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке, згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що укладення цієї угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 , і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

При цьому, судом встановлено, що 18.02.2020 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області ОСОБА_4 вже було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, після чого 21.12.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова визначено порядок застосування покарання за наявності декількох вироків, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України судом остаточно призначено до відбуття чотири роки позбавлення волі, та 18.11.2022 ОСОБА_4 був звільнений від відбуття покарання за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2022 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на строк 8 місяців 21 день.

Таким чином, при визначенні остаточного покарання слід керуватися ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, згідно з якими при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, було вчинене обвинуваченим до ухвалення вирока Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 по справі № 623/510/19, зарахувавши у строк відбуття призначеного покарання за цим вироком повністю відбуте покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, про що сторони й домовились в угоді про признання винуватості.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає, оскільки ОСОБА_4 вже відбув покарання у виді позбавлення волі за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні, зокрема судово-товарознавчої експертизи за висновком № 2/20-580 від 06.06.2009 вартістю 471,03 грн, судово-дактилоскопічної експертизи за висновком № 2/5-133 від 10.06.2009 вартістю 2355,15 грн, судово-товарознавчої експертизи за висновком № 4477 від 17.09.2019 вартістю 3140,00 грн, а всього на загальну суму 5966,18 грн, - підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 15.07.2025 про визнання винуватості, укладену на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000325 від 08.05.2019, та ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 по справі № 623/510/19, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Зарахувати у строк остаточного покарання за цим вироком повністю відбуте покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні, зокрема судово-товарознавчої експертизи за висновком № 2/20-580 від 06.06.2009 вартістю 471,03 грн (чотириста сімдесят одна гривня 03 копійки), судово-дактилоскопічної експертизи за висновком № 2/5-133 від 10.06.2009 вартістю 2355,15 грн (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень 15 копійок), судово-товарознавчої експертизи за висновком № 4477 від 17.09.2019 вартістю 3140,00 грн (три тисячі сто сорок гривень 00 копійок), а всього стягнути - 5966,18 грн (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 18 копійок).

Речові докази, а саме: мобільний телефон торгової марки «Apple» лінійки «iPhone 6S», модель «А1633», ІМЕІ НОМЕР_2 ; рюкзак з рожево-чорними візерунками в хаотичному порядку, з тканини, з одним великим відділенням на блискавці та маленькою кишенею на блискавці спереду, з написом «Columbia»; передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити у власниці.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1