Справа № 527/922/24
провадження № 1-кп/527/29/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Глобине клопотання власника майна ОСОБА_10 , яке подане представником заявника адвокатом ОСОБА_4 про скасування арешту майна та клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , яке подане адвокатом ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Глобинського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.27 ч.5 ст.191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369, ч.2 ст.27 ч.5 ст.191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.5 ст.191, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України.

28.04.2025 року до суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_10 , яке подане представником заявника адвокатом ОСОБА_4 про скасування арешту майна у даному кримінальному провадженні, в якому заявник просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02.01.2024 року в рамках кримінального провадження №0000590 від 03 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: на вилучені 28 грудня 2023 року в ході проведення обшуку в м. Глобине Кременчуцького району Полтавської області, тупик Лікарняний, буд 1-В, за місцем фактичного знаходження КНП «Глобинська міська лікарня», автомобіль «Jeep Cherokee», д. н. з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску та ключ запалення до нього.

Вказав, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником транспортного засобу «Jeep Cherokee», д. н. з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску. Жодного відношення до кримінального провадження вона не має, не є підозрюваною, обвинуваченою або свідком в даному кримінальному провадженні. Наразі з арештованим майном проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, крім того, транспортний засіб не має жодного відношення до кримінального правопорушення.

Оскільки на даний час порушуються права заявника на вільне володіння та користування майном внаслідок його арешту, прохав задовольнити клопотання про скасування арешту з майна.

06.08.2025 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , яке подане адвокатом ОСОБА_5 про скасування арешту майна у даному кримінальному провадженні, в якому заявник просить скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02.01.2024 року в рамках кримінального провадження №0000590 від 03 серпня 2023 року, а саме: на вилучений 27 грудня 2023 року в ході проведення обшуку автомобіль VOLVO S 60, д. н. з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 , власником якого є ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що власник майна ОСОБА_11 та користувач ОСОБА_8 позбавлені можливості користуватися автомобілем який відповідно до матеріалів провадження не може бути в подальшому речовим доказом. ОСОБА_11 не повідомлялося про підозру, не вручався обвинувальний акт та він не є фігурантом кримінального провадження, проте його майно в даний час перебуває у органах досудового розслідування, що є порушенням права власності. Крім того, автомобіль не є знаряддям вчинення злочину, на нього не поширюється положення щодо конфіскації майна, відтак за наслідками проведеного досудового розслідування є підстави у скасуванні арешту з майна, оскільки відпала подальша його потреба.

Представники заявників в судовому засіданні клопотання підтримали, прохали їх задовольнити.

Обвинувачені та захисники в судовому засіданні прохали задовольнити заявлені клопотання.

Прокурор в судовому засіданні не погодився з заявленими клопотаннями, прохав відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає клопотання про скасування арешту з майна такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.01.2024 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_13 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000590 від 03 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4 і 5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України. Накладено арешт на майно, вилучене 28 грудня 2023 року в ході проведення обшуку в м. Глобине Кременчуцького району Полтавської області, тупик Лікарняний, буд 1-В, за місцем фактичного знаходження КНП «Глобинська міська лікарня», а саме: автомобіль «Jeep Cherokee», д. н. з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, який перебуває у власності ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ключ запалення до нього, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Накладення арешту обумовлено можливою необхідністю подальшої спеціальної конфіскації в рамках цього кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02.01.2024 року задоволено клопотання прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_13 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000590 від 03 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4 і 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України. Накладено арешт на вилучене 27 грудня 2023 року в ході проведення обшуку майно, а саме автомобіль VOLVO S 60, д. н. з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Накладення арешту було обумовлено, у тому числі, необхідністю збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).

В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України за змістом якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст. 41 Конституцією України.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Так, згідно з положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 64-2 КПК третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Отже, положення статті 64-2 КПК визначають момент набуття статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

При розгляді даних клопотань судом встановлено, що арешти на майно накладалися з метою забезпечення відшкодування ймовірно заподіяної шкоди та з метою забезпечення збереження речових доказів.

Поряд з цим, позбавлення власника або володільця майна права користування належним йому майном може містити непропорційне втручання в його право мирно володіти майном, а стороною обвинувачення не доведено, що скасування арешту майна завдасть шкоди кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягають повному задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Керуючись ст. 169, 174, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання власника майна ОСОБА_10 , яке подане представником заявника адвокатом ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.01.2024 року по внесеному до ЄРДР кримінальному провадженню №0000590 від 03.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4 і 5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України, на майно, вилучене 28 грудня 2023 року в ході проведення обшуку в м. Глобине Кременчуцького району Полтавської області, тупик Лікарняний, буд 1-В, за місцем фактичного знаходження КНП «Глобинська міська лікарня», а саме: автомобіль «Jeep Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , 2019 року випуску, який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ключ запалення до нього.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , яке подане адвокатом ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.01.2024 року по внесеному до ЄРДР кримінальному провадженню №0000590 від 03.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4 і 5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК Українина, на майно, вилучене 27 грудня 2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме автомобіль VOLVO S 60, д. н. з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником якого є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Скасування арешту майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1