Провадження № 1-кс/947/4989/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження 0000877 від 05.07.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження 0000877 від 05.07.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на речі вилучені 14.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги якого просив задовольнити. При розгляді клопотання просив врахувати, що вилучені банківські картки та мобільні телефони визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та вони мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки мобільні телефони використані для реєстрації акаунту в крипто валютні біржі «Бінанс», яким погоджено ордери на покупку криптовалюти, за яку невстановлена особа розрахувалась грошовими коштами з банківської картки ОСОБА_5 , тобто криптовалюта, куплена за грошові кошти потерпілої зарахована на акаунт біржі «Бінанс», який зареєстрований з вилучених телефонів. Згідно інформації Департаменту кіберполіції НПУ вказаний акант зареєстрований за особою: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вилучені банківські картки могли бути використані для прийому грошових коштів під час вчинення аналогічних протиправних дій. З цього приводу наразі триває перевірка. Таким чином вважає, що вилучене майно підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення подальшої спеціальної конфіскації.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000877 від 05.07.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190КК України.

Встановлено, що до СУ ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_6 , 1962 року народження, про те, що невстановлені особи, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки отримали доступ до мобільного додатку «Viber» її знайомого та начебто від його імені надсилали смс повідомлення про позику грошових коштів, тим самим ввівши потерпілу в оману та заволоділи грошовими коштами у сумі 45000 гривень, шляхом перерахування потерпілою ОСОБА_6 грошових коштів на вказані у смс повідомленнях банківські рахунки.

В ході проведення допиту потерпілої ОСОБА_6 встановлено, що остання перерахувала грошові кошти на банківський рахунок АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , власником якої являється ОСОБА_5 , який відкрив вказану картку та в подальшому продав її третій особі через соціальну мережу «Telegram» за грошову винагороду в розмірі 500 грн.

В ході досудового розслідування встановлено, що грошові кошти

ОСОБА_6 здобуті злочинним шляхом, були переказані через платформу «Binance» двома ордерами № та №. В обох ордерах вказаний аккаунт, на який була перерахована оплата в криптовалюті в обмін на грошові кошти відправлені з картки № НОМЕР_1 . Даний акаунт з ідентифікаційним номером № НОМЕР_2 зареєстрований на платформі «Binance» на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має у користуванні мобільний термінал з номером телефону НОМЕР_3 . Вказана особа може бути прямо причетна до вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому оперативними заходами встановлено, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 14.03.2025, в період часу з 07:17 години по 09:02 години, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: банківську карту банку «ПриватБанк» з № НОМЕР_4 ; банківську карту банку «Райффайзен банк» з № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «iPhone 7 Plus» в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_6 , з сім-картою № НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «iPhone 11» в корпусі сірого кольору, imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 , з сім-картою № НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi А3» в корпусі зеленого кольору imei1: НОМЕР_11 , imei2: НОМЕР_12 .

Слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що вилучені мобільні телефони можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, (дзвінки, листування, фото, номери телефонів осіб пов`язаних з вчиненням дій щодо заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами ) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказані мобільні телефони використовувалися у вчиненні злочинів у даному провадженні, зокрема через них відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, вони можуть містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження їх вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Вилучені банківські картки могли використовуватись у злочинній діяльності, шляхом перерахування на них або з них грошових кошів за обставинами даного кримінального провадження, а від так можуть містити в собі відомості, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, які встановлюються у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження 0000877 від 05.07.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування будь-якими особами) на речі вилучені 14.03.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківську карту банку «ПриватБанк» з № НОМЕР_4 ; банківську карту банку «Райффайзен банк» з № НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «iPhone 7 Plus» в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_6 , з сім-картою № НОМЕР_7 ; мобільний телефон марки «iPhone 11» в корпусі сірого кольору, imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 , з сім-картою № НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi А3» в корпусі зеленого кольору imei1: НОМЕР_11 , imei2: НОМЕР_12 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1