Справа № 274/2957/25 Провадження № 1-кп/0274/674/25
УХВАЛА

28.05.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в ході судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 за № 0001135 щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

27.05.2025 на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.

На обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися у вчиненні кількох епізодів умисних тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, тому з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує, а також те, що він немає постійного місця проживання, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, не виключається можливість того, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання.

Захисник не заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту, однак просив заборонити обвинуваченому залишати житло не цілодобово, а лише у певний період доби, а саме: з 21 год. до 06 год. наступної доби, зважаючи на те, що обвинувачений має на утриманні дитину та матір, й хоча він офіційно непрацевлаштований, однак мав неофіційні підробітки, які дозволяли йому утримувати вказаних осіб. Окрім того, обвинувачений за час перебування під цілодобовим домашнім арештом нового кримінального правопорушення не вчиняв та на свідків не впливав.

Обвинувачений у питанні щодо продовження стосовного нього запобіжного заходу погодився зі своїм захисником.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд доходить такого висновку.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.04.2025, з урахуванням ухвали цього ж слідчого судді від 11.04.2025, до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 09.06.2025 із забороною залишати місце проживання, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При обранні обвинуваченому запобіжного заходу слідчим суддею було враховано, зокрема, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, у разі визнання його винуватим йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна без можливості звільнення від відбування цього покарання з випробуванням, він має молодий вік, не має міцних соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, не має місця роботи, а тому існують ризики того, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неприбуття за вимогою до слідчого, прокурора або суду. Окрім того, зважаючи на особу ОСОБА_5 та на те, що єдиним або одним із способів його заробітку був продаж наркотичних засобів, не виключався ризик вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема, аналогічного тим, у вчинені яких він підозрювався.

Обставини, враховані слідчим суддею при продовженні запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики є дійсними та триваючими.

На теперішній час ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися за ч. 2 ст. 307 КК України, та додатково обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. За скоєння цих умисних тяжких злочинів передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Попри доводи захисника, будь-яких доказів щодо наявності в обвинуваченого утриманців та джерел доходу, суду надано не було.

Оскільки, обвинувачений офіційно непрацевлаштований, інших джерел доходів не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте в силу статті 89 КК України визнається несудимим, він неодружений, утриманців немає, його соціальні зав`язки в м. Бердичеві не є достатньо міцними, тому, на думку суду, не виключається можливість того, що обвинувачений може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, зберігається ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків сторони обвинувачення, з огляду на те, що йому відоме місце їх проживання.

Тож, з врахуванням тяжкості злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Також, слід врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на цей час неможливе.

Доводи сторони захисту про можливість обрання до обвинуваченого домашнього арешту із забороною залишати житло лише у певний період доби для працевлаштування, суд не приймає до уваги, оскільки стороною захисту не доведено, що можливе працевлаштування обвинуваченого гарантуватиме належну його процесуальну поведінку та запобігатиме існуючим ризикам переховування від суду, вчинення нового кримінального правопорушення чи незаконного впливу на свідків сторони обвинувачення.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що після початку судового розгляду в кримінальному провадженні судом лише визначений обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, а також зважаючи на те, що запобіжний захід буде відповідати характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, та позбавить його можливості переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, суд вважає за доцільне продовжити строк дії раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, поклавши на нього додаткові обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 181, 331, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 26 липня 2025 року включно із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 26 липня 2025 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожним викликом до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не спілкуватися зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1