Справа № 307/1182/25
Провадження № 1-кп/307/92/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 30.03.2025 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2025 року близко 23 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись по вул. Карпатської Січі, в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra», реєстраційний номер Чеської Республіки НОМЕР_1 , був зупинений представниками поліції за порушення п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, де в ході виконання службових обов?язків представниками поліції в діях ОСОБА_4 було встановлено склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та розпочато оформлення вказаних адміністративних матеріалів відносно останнього, крім того, в ході проведення поверхневої перевірки, на підставі ст.34 Закону України «Про Національну поліцію», у ОСОБА_4 , у згорнутій грошовій купюрі номінальною вартістю 20 гривень, було виявлено порошкоподібну речовину білого кольору, схожу на наркотичну.

Надалі, 29 березня 2025 року близько 22 години 37 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись по вул. Карпатської Січі, біля будинку №12, в с. Грушово Тячівського району Закарпатської області, перебуваючи в службовому транспорті - автомобілі марки «Skoda Rapid», спеціальний номерний знак НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з метою спонукання вчинення службовою особою в інтересах нього дій щодо не притягнення його ( ОСОБА_4 ) до адміністративної відповідальності та не вилучення у нього виявленої порошкоподібної речовини білого кольору, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті уникнути відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, під час оформлення адміністративних матеріалів, запропонував і надав службовій особі органу державної влади - інспектору сектору реагування патрульної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_5 , неправомірну вигоду в розмірі 400 доларів, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 16594,52 грн., які поклав біля важеля перемикання передач, між передніми сидіннями службового автомобіля марки «Skoda Rapid», спеціальний номерний знак НОМЕР_2 , з метою уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся. Показав, що 29 березня 2025 року, близько опівночі, поїхав на автомобілі марки «Opel» до с. Грушево, щоб забрати та в подальшому підвезти свого знайомого. Повертаючись, його зупинив автомобіль патрульної поліції, в якому було двоє працівників поліції. Як зупинили працівники поліції, у автомобілі вже знаходилася людина, яку він мав забрати. Вказав, що оскільки не мав при собі посвідчення водія та в подальшому його запросили до салону патрульного автомобіля для складання матеріалів, де він з метою уникнення адміністративної відповідальності пропонував працівникам поліції 200 або 300 долларів США. Після того поставив біля переднього сидіння грошові кошти в сумі 400 долларів США купюрами номіналом по 100 долларів США. Після чого працівники поліції викликали групу оперативного реагування.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, тобто у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України, а саме у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного, який є молодим за віком, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, та в силу вимог ст. 89 КК України, раніше не судимий.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає: визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема характеристику надану виконавчим комітетом Хустської міської ради Закарпатської області, з якої слідує, що ОСОБА_4 народився в селі Сокирниця, розлучений та за період проживання скарг та претензій до виконкому не надходило.

Відповідно до дослідженої довідки виданої КНП «Хустська центральна лікарня імені Віцинського Остапа Петровича» Хустської міської ради Закарпатської області №895/04-07 від 1.04.2025 року, ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться.

Згідно вимоги ВІТ ГУНП в Закарпатській області від 30.03.2025, ОСОБА_4 в силу вимог ст. 89 КК України раніше несудимий та в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області відносно нього роглядається кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, оцінюється як середній, за наявності альтернативної санкції ч.1 ст.369 КК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Під час судового розгляду сторона обвинувачення не зверталася до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрати відсутні.

Статтею 96-1 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі, у тому числі, обвинувального вироку суду.

Відповідно до статті 96-2 цього ж кодексу спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а уразі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Суд встановив, що грошові кошти в сумі 400 (чотириста) доларів США, а саме чотири купюри номінальною вартістю по 100 (сто) доларів США кожна з серійними номерами: НВ15377660L, KB48007449K, HA40874648F, PF28598899J, були предметом надання неправомірної вигоди тому їх слід конфіскувати у власність держави.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи вищенаведене, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2025 р. (справа № 307/1137/25 провадження №1-кс/307/190/25) на належні ОСОБА_4 та вилучені у нього грошові кошти в сумі сумі 400 (чотириста) доларів США, а саме чотири купюри номінальною вартістю по 100 (сто) доларів США кожна з серійними номерами: НВ15377660L, KB48007449K, HA40874648F, PF28598899J, підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2025 р. (справа № 307/1137/25 провадження №1-кс/307/190/25) на належні ОСОБА_4 та вилучені в нього грошові кошти в сумі 400 (чотириста) доларів США, а саме чотири купюри номінальною вартістю по 100 (сто) доларів США кожна з серійними номерами: НВ15377660L, KB48007449K, HA40874648F, PF28598899J, скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти в сумі 400 (чотириста) доларів США, а саме чотири купюри номінальною вартістю по 100 (сто) доларів США кожна з серійними номерами: НВ15377660L, KB48007449K, HA40874648F, PF28598899J, які згідно постанови слідчого ОСОБА_6 від 31.03.2025 про визнання предмету речовим доказом, передані на зберігання до банківської установи АТ КБ "Приват банк" - конфіскувати на користь держави.

- ДВД-диск «hp» з відеозаписом за 29.03.2025 року з нагрудного відеореєстратора про надання ОСОБА_4 неправомірної вигоди, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000212 залишити при матеріалах кримінального провадження зібраних під час досудового розслідування.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальних витрат не має.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1