ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/3279/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/404/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участі секретаря ОСОБА_5 ,

-представника власника

майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону задоволено та накладено арешт шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вилученим в ході обшуку 27.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , майном, а саме: службове посвідчення ОСОБА_7 КХ №1574 від 05.03.2024 ДП ХОВСЗ ДССЗ та ЗІ України; обкладинку до посвідчення із жетоном «Спецзв`язок 20-037»; банківську картку «ПУМБ» НОМЕР_1 ; банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_2 ; банківську картку «Ощадбанк» НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 15 Pro max IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 у чохлі сірого кольору; грошові кошти у сумі 196000 гривень; копію довідки ДП СЗ ХОВСЗ №03/03-32 від 16.05.2024 на 1 арк.; копію посвідчення ТЦК та СП НОМЕР_6 від 17.12.2024 на 2 арк.; копію повістки №36406 від 03.02.2024 на 1 арк.; довідку №43 від 15.01.2024 ДПСЗ ХОВСЗ на 1 арк.; довідку №03/3-32 від 16.05.2024 ДПСЗ ХОВСЗ на 1 арк.; копію повідомлення ТЦК та СП №06/02-371 від 17.12.2024 на 2 арк.; копію особової картки працівника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ХОВСЗ від 21.04.2024 на 2 арк.; копію розпорядження ТЦК та СП №1020/1 від 12.06.2024 на 2 арк.; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 №247 на 1 арк.; копію військового квитка ОСОБА_7 на 4 арк.; довідку ВЛК №18/4 від 02.01.2024 на 1 арк.; довідку №б/н від 27.12.2023 ДПСЗ ХОВСЗ на 1 арк.; копію посвідчення НОМЕР_7 від 17.06.2024 ТЦК та СП на 2 арк.; картку реквізитів «Ощадбанк» на 1 арк.; картку реквізитів «ПУМБ» на 1 арк.; договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність пов`язану з забезпеченням збережених матеріальних та грошових цінностей між ХОВСЗ та ОСОБА_7 на 1 арк.; флеш-носій SP-64 Gb, фактичним власником яких є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на те, що прокурором не доведено, що речі та документи вилучені в ході обшуку відповідають критеріям визначеним у ст.98 КПК України, містять сліди злочину чи могли бути знаряддям кримінального правопорушення. Наголосив, що вилучені грошові кошти не належать ОСОБА_7 , а є власністю його дружини та сина, що підтверджується їх податковими деклараціями. Наголосив, що матеріали провадження не містять даних, які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, яке розслідується та на даний час йому не пред`явлено жодної підозри.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні представник власника майна підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати арешт майна.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника власника майна, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001440 від 23.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України на підставі матеріалів Харківського управління ДВБ НП України, відповідно до яких службові особи державного підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють заволодіння державними коштами в період дії воєнного стану.

Так, службові особи Харківського обласного вузлу спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку (далі Харківський ОВСЗ), зловживаючи своїм службовим становищем, в період дії воєнного стану, здійснюють дії, які мають ознаки привласнення грошових коштів державного підприємства шляхом організації та втілення у життя схеми злочинної діяльності, яка полягає у зарахуванні на вакантні посади осіб, які не з`являються на робочих місцях та не виконують свої функціональні обов`язки, але яким нараховується заробітна плата.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що службові особи Харківського ОВСЗ налагодили протиправну схему, яка має ознаки вчинення злочинної діяльності, яка полягає у виготовленні та наданні третім особам, за грошову винагороду, документів (довідки, службові посвідчення) які засвідчують працевлаштування даних осіб в Харківському ОВСЗ без фактичного працевлаштування останніх, для пред`явлення та надання ними даних документів працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також співробітникам правоохоронних органів під час перевірки особистих документів.

Разом з тим встановлено, що службовими особами Харківського ОВСЗ через третіх осіб організовано подачу вказаних документів до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою сповіщення про те, що вказані особи працевлаштовані у державному підприємстві без їх фактичного працевлаштування.

21.02.2025 отримано ухвалу Московського районного суду міста Харкова про дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 27.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 21.02.2025 проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: службове посвідчення ОСОБА_7 КХ №1574 від 05.03.2024 ДП ХОВСЗ ДССЗ та ЗІ України; обкладинка до посвідчення із жетоном «Спецзв`язок 20-037»; банківська картка «ПУМБ» НОМЕР_1 ; банківська картка «Приватбанк» НОМЕР_2 ; банківська картка «Ощадбанк» НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 15 Pro max IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 у чохлі сірого кольору; грошові кошти у сумі 196000 гривень; копія довідки ДП СЗ ХОВСЗ №03/03-32 від 16.05.2024 на 1 арк.; копія посвідчення ТЦК та СП НОМЕР_6 від 17.12.2024 на 2 арк.; копія повістки №36406 від 03.02.2024 на 1 арк.; довідка №43 від 15.01.2024 ДПСЗ ХОВСЗ на 1 арк.; довідка №03/3-32 від 16.05.2024 ДПСЗ ХОВСЗ на 1 арк.; копія повідомлення ТЦК та СП №06/02-371 від 17.12.2024 на 2 арк.; копії особової картки працівника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ХОВСЗ від 21.04.2024 на 2 арк.; копія розпорядження ТЦК та СП №1020/1 від 12.06.2024 на 2 арк.; копія протоколу про адміністративне правопорушення від 04.02.2025 №247 на 1 арк.; копія військового квитка ОСОБА_7 на 4 арк.; довідка ВЛК №18/4 від 02.01.2024 на 1 арк.; довідка №б/н від 27.12.2023 ДПСЗ ХОВСЗ на 1 арк.; копія посвідчення НОМЕР_7 від 17.06.2024 ТЦК та СП на 2 арк.; картка реквізитів «Ощадбанк» на 1 арк.; картка реквізитів «ПУМБ» на 1 арк.; договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність пов`язану з забезпеченням збережених матеріальних та грошових цінностей між ХОВСЗ та ОСОБА_7 на 1 арк.; флеш-носій SP-64 Gb.

28.02.2025 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 зазначене вилучене майно було визнано речовими доказами у кримінальному проваджені.

У клопотання про арешт майна прокурор зазначає, що вилучені документи є спеціально створеними з метою збереження інформації матеріальними об`єктами, які містять зафіксовані за допомогою письмових та печатних знаків, відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є речовими доказами, оскільки є оригіналами та копіями, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим відповідають критеріям статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що накладення арешту на майно необхідне з для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а посилання представника власника про зворотне є безпідставними.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, а тому доводи представника власника майна про відсутність підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, не приймаються до уваги.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Доводи захисника про те, що вилучені грошові кошти не належать ОСОБА_7 , а є власністю його дружини та сина на даному етапі кримінального провадження не приймаються до уваги, оскільки неможливо встановити їх приналежність та в разі не підтвердження, в ході досудового розслідування, факту отримання вилучених коштів злочинним шляхом, сторона захисту не буде позбавлена можливості звернутися з клопотання про скасування арешту майна.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0001440 від 23.12.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України -залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді