Справа № 592/8481/25
Провадження № 1-кп/592/553/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0001321 від 09.05.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Терешківка, Сумського району, Сумської області, українки, громадянки України, розлученої, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на всій території України введено воєнний стан, який продовжено до цього часу.

07.05.2025 біля 15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні Центру надання адміністративних послуг у м. Суми, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Британська, 21, побачила на лавці мобільний телефон марки «ОРРО», модель СРН2205 з імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта з абонентським номером НОМЕР_3 у коричневому чохлі, який належить ОСОБА_5 та у цій час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення цього майна.

Реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи під час дії на території України воєнного стану, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переконавшись, що її дії є непомітними для власника майна, працівників та відвідувачів Центру надання адміністративних послуг міста Суми, сіла на лавку, на якій лежав мобільний телефон марки «ОРРО», модель СРН2205 з імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта з абонентським номером НОМЕР_3 у коричневому чохлі, вартість якого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-25/7908-ТВ від 13.05.2025 становить 4563 гривень, який належить ОСОБА_5 , прикрила його пакетом із документами, потім взяла лівою рукою з лавки та поклала до лівої кишені куртки. В подальшому, ОСОБА_3 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження обвинувачення.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину визнала повністю та пояснила, що вона дійсно 07.05.2025 року біла 15 годин, перебуваючи у приміщення Центру надання адміністративних послуг міста Сума по вул. Британська, 21, побачила на лавці мобільний телефон і вирішила його викрасти непомітно. Прикрила його документами і потім поклала до кишені куртки. Коли прийшли працівники поліції відразу ж мобільний телефон віддала. Вину свою визнає, щиро кається і просить суворо не карати, враховуючи, що вона вперше скоїла злочин, матеріальні збитки повністю відшкодовані і ніколи вчиняти кримінальні правопорушення не буде.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Враховуючи, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенню при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а її дії кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений ч. 4 ст.185 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_3 згідно з ч.5 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася, сприяла розкриттю злочину, раніше до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліку психо- та наркодиспансерах не перебуває, як особа позитивно характеризується за місцем проживання, матеріальні збитки від злочину повністю відшкодовані, від потерпілої претензій не надійшло і ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують ії покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що надає суду можливість застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст.185 КК України, а саме у виді штрафу.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів визначити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченої на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 85-86, 94, 100, 124, 368, 370, 374, 392, 395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченню за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу розміром 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн. НОМЕР_4 ) процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 2228,50 грн. на користь держави.

Зняти арешт, накладений ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2025 року на мобільний телефон марки «ОРРО», модель СРН2205 з імеi: НОМЕР_1 , імеi2: НОМЕР_2 , без сім-картки.

Речовий доказ - марки «ОРРО», модель СРН2205 з імеi: НОМЕР_1 , імеi2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта з абонентським номером НОМЕР_3 у коричневому чохлі, який належить ОСОБА_5 , вважати переданий потерпілій.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити прокурору, засудженій, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1