УХВАЛА

18серпня 2025 року

м. Київ

справа № 161/21175/24

провадження № 51-3153ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Волинського апеляційного суду від 22 травня 2025 року,

встановив:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.

Іспитовий строк визначено рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком Волинського апеляційного суду від 22 травня 2025 року апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадження ОСОБА_6 та першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 задоволено частково.

Скасовано вирок Луцькогоміськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2025 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання та ухвалено новий, яким призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК, більш суворим за даним вироком остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Зараховано ОСОБА_5 у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2024 року з розрахунку в силу ст. 72 КК, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду.

Ухвалено у мотивувальній частині вироку вказати про наявність обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 за ст. 358 КК - вчинення злочину повторно.

Із мотивувальної частини вироку при викладенні фактичних обставин вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК за епізодом стосовно потерпілої ОСОБА_8 виключено вказівку про повторність.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В решті вирок залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник ОСОБА_4 не погоджується з вказаним вироком апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) , Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК.

Так, у своїй касаційній скарзі захисник зазначає, що інкриміноване засудженому правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК є проступком та не є злочином проти власності, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції мав підстави не застосовувати положення ч. 4 ст. 70 КК.

Однак, у прохальній частині касаційної скарги просить змінити вирок Волинського апеляційного суду від 22 травня 2025 року та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Тобто, захисник наводить, в тому числі, доводи щодо неправильного застосування ч. 4 ст. 70 КК, однак вимог в касаційній скарзі в цій частині не ставить, чим допустила суперечності між мотивувальною та прохальною частинами касаційної скарги та неузгодженість своєї позиції.

Крім того, згідноз положеннями ч. 4 ст. 427 КПК якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

Перелік документів, що засвідчують повноваження адвоката у кримінальному провадженні, встановлено у ч. 1 ст. 50 КПК. Зокрема, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до постанови об`єднаної палати Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 648/3629/17 (провадження № 51-9792 кмо 18), згідно з чинним національним законодавством повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 50 КПК, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, до касаційної скарги захисник ОСОБА_4 на підтвердження своїх повноважень долучила копію доручення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 17 грудня 2024 року за № 001-030002036, проте захисником не долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Волинського апеляційного суду від 22 травня 2025 року залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання неюухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3