печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9207/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва судове провадження за клопотанням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001245 від 27.07.2023, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001245 від 27.07.2023.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001245 від 27.07.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 25.02.2022 року під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, у ОСОБА_4 , який являється співзасновником із часткою 50% у ТОВ «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» (), виник злочинний умисел направлений на заволодіння коштами підприємства та подальшого вивезення їх на територію держави Іспанія.

До виконання свого злочинного плану ОСОБА_4 за неправомірну винагороду залучив службових осіб вказаного підприємства, а саме головного бухгалтера ОСОБА_5 та службових осіб ТОВ «ЕКО СТОР» () та ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» ().

Таким чином, в березні 2022 року під час повномасштабного вторгнення збройних сил рф на територію України ОСОБА_5 перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_4 , який напередодні повномасштабного вторгнення виїхав до Королівства Іспанія, діючи відповідно до заздалегідь узгодженого плану, за вказівкою останнього в період часу з 03.03.2022 по 12.04.2022 року, перебуваючи в межах територіальних одиниць м. Харків та Харківської області, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив у вигляді неправомірної грошової винагороди, зловживаючи своїм службовим становищем, в супереч інтересам Товариства, маючи ключ доступу у системі «Клієнт-банк» до рахунку ТОВ «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» № НОМЕР_1 відкритому в АТ «БАНК» ГРАНТ», вчинила розтрату грошових коштів, шляхом перерахування їх на рахунки ТОВ «ЕКО СТОР» () та ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» (), з метою їх подальшої конвертації з безготівкової в готівкову форму та передачі ОСОБА_4 в Королівство Іспанія.

При цьому, ОСОБА_5 , при перерахуванні грошових коштів вказаним контрагентам в якості оплати сировини, достеменно знала, про те, що у зв`язку із повномасштабним вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, ТОВ «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 151, з 24.02.2022 припинило свою господарську діяльність, в тому числі не здійснювало закупку сировини, не виготовляло готову продукцію та не здійснювало її реалізацію.

Варто зазначити, що 19.12.2024 за даним фактом головному бухгалтеру ТОВ «ВП РОГАНСЬКИЙ М`ЯСОКОМБIНАТ» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України та 14.02.2025, обвинувальний акт відносно останньої направлено до суду.

Допитана ОСОБА_5 у своїх показах підтвердила даний факт та повідомила, що вказані фінансові операції було проведено за вказівкою ОСОБА_4 , з метою обготівкування коштів.

В ході досудового розслідування було встановлено наявне у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) нерухоме майно, а саме:

- житловий будинок, загальною площею 299.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 251, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (на праві спільної часткової власності (розмір частки: 1/2);

- дачний будинок, загальною площею 205 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16, розташований за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 53,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельна ділянка з кадастровим номером :00:016:0032, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51, площею 0,1568 га., адреса: АДРЕСА_1 (спільна часткова власність (розмір частки: ?).

На даний час ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, оскільки на даний час проводяться слідчі дії направлені на збір доказів, зокрема продовжуються допити свідків, очікуються висновки судових експертів та триває розсекречення матеріалів отриманих в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Крім того, слід зазначити, що санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, санкція ч. 3 ст. 209 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна, його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, прокурором та матеріалами клопотання не підтверджено та не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Крім того, у вказаному кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, в такому випадку не може бути підставою вказаного арешту як конфіскація майна, як вид покарання.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 22, 26, 107, 131, 132, 171-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001245 від 27.07.2023 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1