Справа № 562/2638/25
У Х В А Л А

іменем України

19.08.2025 року слідчий суддя Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 погоджене із прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000250 від 21.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_2 звернулася в суд із клопотанням, яке погоджене із прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене 18.08.2025 в ході проведення обшуку житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: на мобільний телефон Motorola Edge 2022 з вмістом картки абонента зв`язку з номером НОМЕР_1 та інші вилучені речі, в рамках кримінального провадження № 0000250 від 21.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно не відповідає вимогам, які ставляться до даного виду клопотань, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази що свідчать про володіння, користування чи розпорядження, зокрема, третіми особами таким майном.

Як вбачається з наданих матеріалів, в клопотанні не вказано про осіб, яким належить вилучене майно, зокрема мобільний телефон марки Motorola Edge 2022, або осіб, у володінні, користуванні чи розпорядженні яких воно перебуває із зазначенням конкретних фактів і доказів цього, в тому числі і про місце їх знаходження або іншу контактну інформацію (номер телефону).

Це позбавляє слідчого суддю виконати вимоги щодо повідомлення власників майна про розгляд клопотання та про дату судового засідання, що суперечить меті судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Крім того, з клопотання убачається, що єдиною підставою для накладення арешту є збереження речових доказів, з метою запобігання можливості знищення, відчуження майна або настання інших наслідків.

У своєму клопотанні слідчий не наводить обґрунтованих ризиків, про те, що майно може бути знищено, відчужено, тощо.

Слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та майном (зокрема мобільним телефоном), яке ймовірно належить третій особі.

У клопотанні не визначено чітко мету арешту вилученого мобільного телефону шляхом накладення заборон на здійснення усіх трьох правомочностей (володіння, користування та розпорядження).

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на речі без дотримання вимог кримінального процесуального законодавства, в подальшому може потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Таким чином, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для повернення цього клопотання прокурору для усунення згаданих недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , яке погоджене із прокурором Здолбунівської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000250 від 21.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240-1 КК України, про арешт майна, повернути прокурору та встановити строк для усунення недоліків двадцять чотири години з моменту отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1