Справа № 158/591/25
Провадження № 1-кп/0158/95/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження №0001205 від 28.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , 26 листопада 2024 року (години досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою місця свого проживання, а саме АДРЕСА_1 , всупереч вимогам Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", що затверджена наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи обріз рушниці, який є гладкоствольною вогнепальною зброєю обрізом, виготовленим саморобним способом з двохствольної гладкоствольної мисливської рушниці марки «ТОЗ», моделі «Б», 16-го калібру, з горизонтально розміщеними стволами, заводський номер на спусковій скобі, курках та замках рушниці НОМЕР_1 (заводський номер на основних частинах видалений), шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 222 мм та відпиленням прикладу. Обріз для проведення пострілів патронами 16-го калібру придатний.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання вогнепальної зброї, зберігав вищевказаний обріз у житловому будинку за адресою свого проживання, а саме АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу до моменту виявлення та вилучення працівниками відділення поліції №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області в ході проведення санкціонованого обшуку, а саме до 16 год. 56 хв. 28 листопада 2024 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не визнав та показав суду, що він проживає один в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 протягом останніх 4-х років. Після приїзду працівників поліції, які до нього приїздили в іншій справі, а саме 27 листопада 2024р. він почав прибирання у будинку де у кладовій кімнаті під шафою виявив обріз рушниці у якій було два патрони. Обріз рушниці був замотаний у пакет, він його оглянув і переніс у коридор де повісив на вішаку за одягом. Звідки взявся цей предмет у його будинку йому невідомо, однак припускає, що міг належати його батьку, який помер у 2014 році або дідусеві, який помер ще раніше. 27 листопада 2024р. обшук у нього не проводився і хто саме приїздив він назвати не може, оскільки дані особи були у цивільному одязі та приїхали на автомобілі з синіми номерами. 28 листопада 2024р. до нього за місцем проживання прийшли працівники поліції, яким він пояснив, що у нього є обріз. Даний предмет з двома патронами було вилучено працівниками поліції під час обшуку. На вулицю він даний обріз ніколи не виносив. На запитання прокурора відповів, що він усвідомлював, що даний предмет зберігається незаконно, тому мав намір його добровільно здати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного ОСОБА_5 та зазначила, що протокол обшуку слід визнати недопустимим доказом у справі оскільки стороною обвинувачення не надано суду запису відеофіксації даної слідчої дії. Крім того доповнила, що в діях її підзахисного відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та просить постановити щодо ОСОБА_5 виправдальний вирок. Дану позицію підтримав обвинувачений ОСОБА_5 .

Незважаючи на заперечення винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, його винуватість підтверджується показаннями свідків іншими зібраними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є ст. о/у ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та був залучений до проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 . Безпосередньо перед проведенням обшуку та зачитуванням ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, ОСОБА_5 було запропоновано видати працівникам поліції заборонені предмети (зброю, вибухівку, наркотичні засоби) на що останній відповів, що у нього є зброя та показав де вона знаходилась. Виявлена вогнепальна зброя обріз рушниці з двома набоями в стволах був вилучений.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що у листопаді 2024р. вона, як спеціаліст-криміналіст, була залучена до проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , зокрема щодо здійснення відеофіксації даної слідчої дії, яка в подальшому було відкопійована на флеш-носій. Дана слідча дія фіксувалась на відеокамеру з моменту зачитування слідчим ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку до повного її завершення. Під час даної слідчої дії також були залучені поняті. В коридорі на вішаку було виявлено вогнепальну зброю обріз.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав аналогічні показання тим, що дала свідок ОСОБА_7 та доповнив, що ОСОБА_5 будь-яких зауважень та клопотань щодо проведення даної слідчої дії не заявляв.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що він є мешканцем м. Луцьк та часто приїздить в с. Дерно Луцького району Волинської області на риболовлю. В один із днів наприкінці листопада місяця 2024р. він їхав мотоциклом в с. Дерно та зупинився біля знайомого йому громадянина на ім`я ОСОБА_10 , якого він неодноразово бачив на ставку в с. Дерно, Луцького району Волинської області. Даний чоловік, на якого вказав свідок, а саме ОСОБА_11 мав при собі та показав обріз мисливської гладкоствольної рушниці темно-коричневого відтінку, яку тримав під верхнім одягом, при цьому не пояснив для чого він йому та пішов далі. Оскільки дана особа викликала у нього певні сумніви, про вказану обставину він повідомив в відділення поліції в м. Ківерці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав суду, що листопада місяці 2024 року він працював на посаді слідчого ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Від оперативних працівників ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшла інформація, що житель с. Дерно ОСОБА_5 за місцем свого проживання зберігає зброю. Під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , останньому було запропоновано видати заборонені предмети, якщо такі є, на що ОСОБА_5 пояснив, що є обріз рушниці, який було виявлено в житловому будинку в коридорі на вішаку, при цьому ОСОБА_5 пояснював, що обріз йому передав знайомий для самозахисту. Під час проведення даної слідчої дії здійснювалась безперервна відеофіксація, яку проводила спеціаліст-криміналіст ОСОБА_7 та були присутні двоє понятих. ОСОБА_5 було роз`яснено його права під час проведення даної слідчої дії, будь яких зауважень чи клопотань з боку ОСОБА_5 не було.

Крім показань свідків, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України також стверджується письмовими доказами наданими стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні, а саме:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001205 від 28.11.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.с. 43);

- рапортом ст. інспектора чергового ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 , зареєстрованим в журналі ІТС ІПНП (журнал ЄО) 28.11.2024р. за №9631 (а.с. 49);

- рапортом ст. о/у СКП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 від 27.11.2024р. з якого вбачається, що від громадянина ОСОБА_15 надійшла інформація про те, що 26.11.2024р. житель с. Дерно, Луцького району Волинської області, при зустрічі з ним продемонстрував вогнепальну зброю, а саме обріз мисливської рушниці та боєприпаси до нього, які носив при собі (а.с. 50);

- заявою ОСОБА_9 від 27.11.2024р. до ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про те, що 26.11.2024р. близько 16 год. ОСОБА_11 , житель с. Дерно, Луцького району Волинської області, перебуваючи в АДРЕСА_2 мав при собі обріз гладкоствольної рушниці, вів себе неадекватно чим міг загрожувати життю та здоров`ю людей (а.с. 51);

- ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.11.2024р. (судова справа №158/3608/24, провадження №1-кс/0158/1345/24) про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 52);

- протоколом обшуку від 28.11.2024р. де слідчим ОСОБА_12 , в присутності понятих, о/у СКП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , спеціаліста криміналіста ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яким перед проведенням даної слідчої дії було роз`яснено їх права та обов`язки, про що свідчать їх власноручні підписи у протоколі, проведено дану слідчу дію із застосуванням безперервної відеофіксації за допомогою відеокамери Panasonic Full HD та SD карти на 32 Gb (а.с. 53-55); Даний факт не заперечив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.11.2024р. де 28.11.2024р. о 18 год. було затримано ОСОБА_5 (а.с. 56-58);

- постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 29.11.2024р. згідно якої, предмет зовні схожий на обріз мисливської рушниці, який упаковано в сейф-пакет НПУ WAR №1929627 та два предмети зовні схожі на патрони калібру 16 мм, які упаковано в сейф-пакет НПУ ICR №0235108 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001205 (а.с. 68);

- ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.12.2024р. (судова справа №158/3608/24, провадження №1-кс/0158/1349/24) про накладення арешту на вилучені предмети (а.с. 70);

- висновком експертизи зброї №СЕ-19/103-24/15725-БЛ від 29.11.2024р. з якого вбачається, що надані на дослідження 2 (два) патрони, які виявлено та вилучено за адресою АДРЕСА_1 , є боєприпасами 16-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї 16-го калібру, виготовлені шляхом саморобного спорядження стріляних гільз мисливських патронів 16-го калібру, метальних зарядів, метальних снарядів та капсулів промислового способу виготовлення. Патрони для стрільби придатні (а.с. 71-74);

- висновком експертизи зброї №СЕ-19/103-24/15726-БЛ від 29.11.2024р. з якого вбачається, що наданий на дослідження обріз рушниці, який виявлений та вилучений 28.11.2024 в ході проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , є гладкоствольною вогнепальною зброєю - обрізом, виготовленим саморобним способом з двохствольної гладкоствольної мисливської рушниці марки «ТОЗ», моделі «Б», 16-го калібру, з горизонтально розміщеними стволами, заводський номер на спусковій скобі, курках та замках рушниці НОМЕР_1 (заводський номер на основних частинах рушниці видалений), шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 222 мм та відпиленням прикладу. Обріз для проведення пострілів патронами 16-го калібру придатний (а.с. 76-80);

Оцінюючи показання свідків, кожного окремо та в сукупності суд вважає, що їх показання, які приймаються судом до уваги, за своїм змістом істинні, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами. Підстав у свідків у даному кримінальному провадженні обмовляти обвинуваченого, судом не встановлено.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недопустимості, як належного та допустимого доказу протоколу обшуку від 28.11.2024р., проведеного за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав відсутності запису відеофіксації даної слідчої дії, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до змісту частини 10 статті 236 КПК та частини 1 статті 107 КПК обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Вимоги, передбачені частиною 10 статті 236 КПК, частиною 2 статті 104 КПК, частинами 1 та 6 статті 107 КПК, спрямовані на удосконалення порядку проведення обшуку житла чи іншого приміщення органами досудового розслідування.

З огляду на зміст частини 6 статті 107 КПК негативні наслідки у виді визнання процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів недійсними можуть наступати лише у разі незастосування технічних засобів фіксування.

Проте, навіть у цьому випадку це не є безумовною підставою для визнання доказів, отриманих під час обшуку, недопустимими, оскільки частиною 6 статті 107 КПК передбачені винятки з цього правила, коли підстави визнання фактичних даних недопустимими як докази, можуть бути «переборені» консенсусом сторін кримінального провадження (так звані, умовно-консенсуальні підстави визнання фактичних даних допустимими як докази).

Отже, ситуацію, при якій не здійснювалася відеофіксація обшуку не слід ототожнювати з ситуацією, при якій сторона обвинувачення не надала в суді відеозапис як обов`язковий додаток до протоколу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що проведений 28 листопада 2024р. на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.11.2024р. слідчим СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 обшук в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 в ході якого було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на обріз мисливської рушниці та два предмети зовні схожі на патрони калібру 16 мм, фіксувався технічним засобом фіксації відеокамерою Panasonic Full HD та SD карти на 32 Gb, про що зазначено у протоколі обшуку.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні відсутні підстави стверджувати про порушення вимог частини 10 статті 236 КПК та частин 1 і 6 статті 107 КПК.

Проте, у даному кримінальному провадженні сторона захисту, вказуючи на порушення вимог КПК, жодним чином не оспорювала достовірність інформації про докази, отримані під час обшуку житла.

Гарантією забезпечення прав особи під час проведення слідчої дії є участь понятих, які були присутні в ході слідчої дії - обшуку, протокол від 28 листопада 2024 року підписаний понятими та обвинуваченим ОСОБА_5 без зауважень та доповнень, які б могли призвести до порушення його особистих чи процесуальних прав.

В даному кримінальному провадженні дотримано встановлену кримінальним процесуальним законом правову процедуру (порядок) проведення слідчої дії обшуку за участю ОСОБА_5 , застосовано належні процесуальні гарантії, дотримання яких органом досудового розслідування виключає обґрунтовані сумніви сторони захисту.

Відповідно до постанови Кримінального касаційного суду Верховного Суду №639/8329/14-к від 08.10.2019 (провадження № 51-8259км18), положення ст. 87 КПК України можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Матеріали кримінального провадження не дають суду підстав ставити під сумнів законність проведення даної слідчої дії.

Отже, сама по собі відсутність відеозапису протоколу обшуку у матеріалах кримінального провадження, з огляду на вищевикладені обставини, не може бути підставою для визнання доказів, отриманих під час даної слідчої дії, недопустимими.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20 червня 2024р. (судова справа №164/431/20, провадження № 51-4037км21).

Крім того, суд зазначає, що як вбачається із протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.02.2025р., ні ОСОБА_5 ні його захисник адвокат ОСОБА_4 будь яких зауважень чи клопотань не заявляли (а.с. 89).

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Аналізуючи вищезазначені докази відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до переконання, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними такими, що перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не є суперечливими.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Зібрані у даному кримінальному провадженні та досліджені в судовому засіданні докази є послідовними, в деталях узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження, тому суд приймає їх до уваги та вважає такими, що повністю доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2004 року «Про практику призначеннями судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України відноситься до тяжких злочинів, характеризуючі дані на особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, згідно ст. 89 КК України рахується несудимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хоча згідно довідки КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради №13372/2-06-24 від 17.12.2024р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 21.11.2024р. по 22.11.2024р. з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація». Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №83 від 26.02.2025р. у ОСОБА_5 в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення, як і на даний час виявлялися (виявляються) ознаки шизоїдного розладу особистості в ст. нестійкої компенсації. Однак, ступінь змін зі сторони психіки не така, щоб позбавляла (позбавляє) його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Він може за своїм психічним станом постати перед слідством та судом. Застосування примусових заходів медичного характеру він в даний час не потребує. Згідно досудової доповіді Луцького РВ №2 Філії ДУ «Центр пробації» у ОСОБА_5 є високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для ізоляції даної особи від суспільства (а.с. 31-33, 62, 63, 65, 90-91).

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, а також обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті закону, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою під час іспитового строку.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Процесуальні витрати по справі за проведення судових експертиз зброї №СЕ-19/103-24/15725-БЛ, №СЕ-19/103-24/15726-БЛ від 29.11.2024р. в сумі 4377 грн. 45 коп., які підтверджено документально, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави (а.с. 75, 81).

Питання про речові докази та арешт майна суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 100, 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 30 листопада 2024р. ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 30 січня 2025 року (а.с. 66-67).

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 січня 2025р. обвинуваченому ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 28 лютого 2025р., який в подальшому не продовжувався (а.с. 88-88а).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 4-х (три) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно п. п. 1, 2, ч. 1, ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця реєстрації, проживання, роботи.

Судові витрати по справі за проведення судових експертиз зброї в сумі 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) грн. 45 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: 2 (два) патрони калібру 16 мм. до гладкоствольної мисливської зброї, які поміщені до сейф-пакету НПУ ICR №0235108 та гладкоствольна вогнепальна зброя обріз, який виготовлений саморобним способом з двохствольної гладкоствольної мисливської рушниці марки «ТОЗ», моделі «Б», 16-го калібру, з горизонтально розміщеними стволами, заводський номер на спусковій скобі, курках та замках рушниці 91512, який упаковано в сейф-пакет НПУ WAR №1929627 та згідно квитанції №582484 передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1(м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за адресою: Волинська область, Луцький район, місто Ківерці, вулиця Залізнична, 52 знищити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2024 року скасувати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ківерцівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1