КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/6370/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2705/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, азербайджанця, уродженця м. Селидово, Донецької області, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого цивільним шлюбом, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 травня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 09 години 00 хвилин 10 березня 2025 року.

Встановлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 08.05.2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Апелянт вказує на те, що під час судового розгляду прокурором не доведено обґрунтованість підозри та наявності ризиків.

Слідчий суддя не дослідив належним чином докази, якими орган досудового розслідування обґрунтовує підозру ОСОБА_12 , та не звернув увагуна те, що докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_7 жодним чином не доводять факт скоєння ним злочину, передбаченого ст. 186 КК України. Жоден свідок не свідчить про вчинення саме ним кримінального правопорушення.

Аналіз всіх заявлених стороною обвинувачення ризиків та їх обґрунтування надає можливість дійти обґрунтованого висновку про те, що вони є шаблонним цитуванням змісту норм КПК України, які не утворюють правових підстав для висновку щодо їх доведеності, дані ризики є необґрунтованими через їх фактичну відсутність

Слідчим суддею визначено, як альтернативний запобіжний захід розмір застави у сумі 242 240,00 гри, який є занадто непомірний до підозрюваного. При цьому клопотання та докази взагалі не містять доказів про те, що ОСОБА_7 може внести такий розмір застави, має майно, доходи та інше.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що у провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000725 від 09 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, а саме: 07 липня 2006 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 70 КК до 8 років позбавлення волі, звільнився 17 вересня 2013 року за відбуття строку покарання; 18 листопада 2021 року засуджений Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 01 січня 2025 року з ДУ «Білоцерківська ВК № 35» умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 17 днів.

Таким чином, ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку вчинив новий корисливий злочин на території Солом`янського району м. Києва за наступних обставин.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено правовий режим воєнного стану з 24.02.2022, який діє по теперішній час.

Досудовим розслідування встановлено, що 08.03.2025 року близькоо 22:52 години, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кірпи, 2А, неподалік вокзалу, де у них виник спільний злочинний умисел спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 , побачили за вище вказаною адресою, раніше невідому їм особу, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який лежав на землі поряд з проїжджою частиною та перебував у безпорадному стані. Скориставшись тим, що останній погано себе почуває, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 під приводом допомоги, підняли із землі потерпілого ОСОБА_14 .

В подальшому, відповідно до розподілених між собою ролей, один з них схопив потерпілого за ліву руку та почав заламувати, у цей час інший - обійшов ОСОБА_14 ззаду та схопив за лямку наплічної сумки, які почав тягнути до себе, тим самим придушуючи потерпілого опвалив його на землю.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 витягнули з правої кишені джинсів мобільний телефон, марки Xiaomi Mi Lite 11 5G IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору в силіконовому чохлі темно-зеленого кольору, вартістю 16 000 гривень, з сім-картками операторів стільникового зв`язку «Київстар» та «Водафон», що матеріальної цінності для потерпілого не становлять. Крім цього, зірвали з потерпілого наплічну сумку, вартістю 2500 гривень, всередині якої знаходились: два павербанка, зарядний блок, три зарядних шнури, ключі від квартири, чохол до окулярів білого кольору з наявною в ньому накладною частиною сонцезахисних окулярів, вартістю 1500 гривень, два ножі, що матеріальної цінності для потерпілого не становить.

Після чого, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 , схопивши викрадене майно, ігноруючи присутність потерпілого, з місця скоєного кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 , майнової шкоди на загальну суму 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

10.03.2025 року ОСОБА_15 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

12.03.2025 старший слідчий слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , звернулась до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог даного клопотання, слідчою в клопотанні зазначено, що повідомлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч. 4 ст. 186 КК України, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування, відносно ОСОБА_16 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На той факт, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду вказує те, що усвідомлюючи невідворотнiсть покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, що пов`язане в тому числі з позбавленням волі, ОСОБА_7 , може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 офіційно не працюючий, не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, не одружений, не має постійного джерела доходу, тобто не має стійких соціальних зв`язків, що не перешкоджатиме останньому покинути територію міста Києва, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Викладені обставини слід враховувати як вірогідні, але логічні дії підозрюваного саме тому, що ОСОБА_7 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх тяжкість та покарання у разі визнання його винним, тому для нього як для особи, яка вже порушила Закон, зневажливо поставилась до норм моралі у суспільстві, цінності людського життя та здоров`я, продовження неправомірної поведінки у вигляді уникнення від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій.

Також перебуваючи не під вартою підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Вказане обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, та є ризик впливу на свідків, потерпілого з метою зміни ними показань, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не надасть належної правової поведінки підозрюваному, аніж позбавлення волі.

На той факт, що ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку вказує те, що він офіційно не працюючий, не має на утриманні дітей чи інших непрацездатних осіб, не одружений, не має постійного доходу, суспільно-корисною працею не займається, тобто не має міцних соціальних зв`язкiв, що не перешкоджатиме останньому покинути місто Київ, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

На той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що враховуючи мету, спосіб та обстановку вчинення даного злочину, особу підозрюваного, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а саме 07 липня 2006 року Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 70 КК до 8 років позбавлення волі, звільнився 17 вересня 2013 року за відбуттям строку покарання; 18 листопада 2021 року засуджений Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 01 січня 2025 року з ДУ «Білоцерківська ВК № 35» умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 17 днів, належних висновків для себе не зробив і знову повторно вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення на території Солом`янського району м. Києва, на даний час не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові злочини майнового характеру. Враховуючи вказані обставини, характер інкримінованого злочину, є всі підстави вважати, що останній може продовжити злочинну діяльність.

Таким чином, орган досудового розслідування має всі підстави вважати, що перебування на волі підозрюваного ОСОБА_7 надасть можливість останньому продовжувати вчиняти аналогічні злочини.

Вище перелічені ризики повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 на даний час забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків і надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України, а саме: захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Жоден iз більш м`яких запобіжних заходів: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання не зможуть запобігти ризикам, передбаченим вище, що підтверджуються вищевикладеними обставинами.

Під час досудового розслідування не встановлено будь-яких даних про те, що підозрюваний не може утримуватися в Київському слідчому ізоляторі, не встановлено того, що підозрюваний має хронічні захворювання.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 2, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

12.03.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 травня 2025 року включно.

Встановлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, які визначено даною ухвалою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому, був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 у їх сукупності, зокрема його вік, стан здоров`я, місце проживання.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_14 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 09.03.2025;

- протоколом огляду місця події від 09.03.2025;

- протоколом огляду від 09.03.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_14 від 10.03.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_14 від 10.03.2025;

- протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 від 10.03.2025;

- протоколом огляду місця події від 10.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 10.03.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_18 від 10.03.2025;

- протоколом перегляду відеозапису від 10.03.2025;

- протоколами оглядів речей за участю потерпілого від 10.03.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується даними, що містяться у матеріалах справи, про що обґрунтовано вказав в ухвалі слідчий суддя з посиланням на матеріали, що підтверджують причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його зі злочином, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо того, що докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_7 жодним чином не доводять факт скоєння ним злочину, передбаченого ст. 186 КК України є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

При цьому на даній стадії кримінального провадження, слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, визначеного до п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер та зухвалість інкримінованого злочину, який вчинено в умовах воєнного. Не може залишитися поза увагою і той факт, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, оскільки мешкає цивільним шлюбом та не має на утриманні неповнолітніх дітей.

Наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується, визначеного п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України свідчий той факт, що ОСОБА_7 , будучи притягнутим встановленому законом порядку до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 187 КК України на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та у період відбуття умовно-дострокогого звільнення, вчинив інкриміноване йому органом досудового розслідування кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, не працевлаштований та не має джерела прибутку.

Разом з тим, слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення не доведеним існування ризику, передбаченого п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вказані ризики належним чином не обґрунтовані у клопотанні, не віднайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях слідчого, прокурора.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні вказаних ризиків, а також їх доведення прокурором під час розгляду клопотання, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_19 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді, оскільки визначена слідчим суддею застава у вказаному розмірі зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_20 обов`язків, передбачених КПК України.

Приймаючи вказане рішення слідчий суддя врахував фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правомірно визначив на даному початковому етапі досудового розслідування саме такий розмір застави. Підстав вважати його завідомо непомірними у колегії судді немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для відмови у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон, на даному етапі кримінального провадження, вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися у наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає від слідчого судді встановлювати факт повноти доказів, вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави відносно ОСОБА_19 .

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скаргзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4