УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року

м. Київ

справа № 295/3153/25

провадження № 51-1912ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 06 березня

2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури щодо невиконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17 лютого 2025 року в справі

№ 295/2004/25 в кримінальному провадженні № 0000511 від 30 серпня

2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 358 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24 березня 2025 року скасовано вищевказану ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира

від 06 березня 2025 року та постановлено нову ухвалу, якою призначено новий розгляд скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури в кримінальному провадженні № 0000511 від 30 серпня 2020 року

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 08 квітня

2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4

на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури щодо невиконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17 лютого 2025 року

у справі № 295/2004/25 в кримінальному провадженні № 0000511

від 30 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 08 квітня 2025 року про відмову

у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури щодо невиконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17 лютого 2025 року в справі № 295/2004/25 у кримінальному провадженні № 0000511 від 30 серпня 2020 року; апеляційну скаргу

з додатками повернуто апелянту.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що ОСОБА_4 не погоджується

із зазначеною ухвалою апеляційного суду від 29 квітня 2025 року та порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати керівника Житомирської окружної прокуратури довести (надіслати) заявнику на виконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17 лютого

2025 року у справі № 295/2004/25 про наслідки розгляду його скарги від 04 грудня

2024 року про недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000511 від 30 серпня 2020 року відповідно до вимог статей 110, 220 КПК.

Ухвалою слідчого судді від 06 березня 2025 року ОСОБА_4 було відмовлено

у відкритті провадження за поданою скаргою на підставі ч. 4 ст. 304 КПК, оскільки скарга подана на бездіяльність керівника Житомирської окружної прокуратури, пов`язану з фактичним невиконанням ним ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17 лютого 2025 року в справі № 295/2004/25,

що не підлягає оскарженню.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді ОСОБА_4 оскаржив його

до апеляційного суду із поданням відповідної апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції скасував зазначену ухвалу слідчого судді та постановив нову, якою призначив новий розгляд поданої ОСОБА_4 вищевказаної скарги, зазначивши, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про необхідність відмови у відкритті провадження, оскільки ОСОБА_4 оскаржував бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які від зобов`язаний вчинити

у визначений КПК строк, що передбачено положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК,

а не у невиконанні ухвали слідчого судді, як про це зазначено у рішенні слідчого судді

від 06 березня 2025 року.

За наслідками нового розгляду поданої ОСОБА_4 скарги слідчий суддя відмовив у її задоволенні, зазначивши, що на звернення ОСОБА_4 від 22 лютого 2025 року, в якому він просив довести (надіслати) постанову на виконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 17 лютого 2025 року у справі

№ 295/2004/25 про наслідки розгляду скарги такого від 04 грудня 2024 року

про недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000511 від 30 серпня 2020 року листами керівника Житомирської окружної прокуратури від 21 та 27 лютого 2025 року заявника повідомлено про те, що на виконання вищевказаної ухвали слідчого судді від 17 лютого 2025 року розглянуто його звернення від 04 грудня 2024 року про недотримання розумних строків та зазначено про надання в кримінальному провадженні прокурору письмових вказівок щодо вчинення процесуальних дій, а також прийняття процесуальних рішень з метою активізації досудового розслідування; крім того, вказано про скерування вказівки в порядку ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» щодо усунення порушень вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні до відділу дізнання ГУНП в Житомирській області.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді ОСОБА_4 оскаржив його

до апеляційного суду із поданням відповідної апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою та повернув її апелянту.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення

про необхідність закриття апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді було прийнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє

у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, та з урахуванням правової позиції, викладеної в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Так, у ч. 1 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відповідно до вимог частини другої цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову

у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або

на рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги

на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді згідно з ч. 3 ст. 309 КПК оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

При цьому можливості оскарження ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність керівника прокуратури, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк на виконання ухвали слідчого судді, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку

про необхідність закриття апеляційного провадження з огляду на те, що таке провадження було відкрито, однак апеляційна скарга подана на судове рішення, яке

не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Така позиція узгоджується як із правовою позицією, викладеною в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року

у справі № 569/17036/18, так і з позицією Великої Палати Верховного Суду, сформульованою у постанова від 23 січня 2019 року у справі № 738/1482/16-к.

Що стосується доводів у касаційній скарзі ОСОБА_4 щодо можливості перевірки судом апеляційної інстанції законності оскарженої ухвали слідчого судді від 08 квітня 2025 року з огляду на те, що слідчий суддя постановив ухвалу, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом, то вони є безпідставними з огляду на таке.

По-перше, колегія суддів звертає увагу заявника на правові позиції, викладені

в постанові Верховного Суду України у справі № 757/49263/15-к від 12 жовтня

2017 року та постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 243/6674/17-к та № 237/1459/17 від 23 травня 2018 року.

Предметом дослідження та оцінки у вказаних справах була можливість апеляційного перегляду рішення слідчого судді, яке не міститься у переліку ухвал слідчого судді,

які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, але яке прийняте

поза межами повноважень слідчого судді, передбачених чинним КПК. Зокрема, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК. Тобто, вказані правові позиції стосуються можливості перегляду лише тих ухвал слідчого судді, які відсутні в переліку ст. 309 КПК, проте постановлення яких

не передбачено кримінальними процесуальними нормами.

Разом із тим, ухвала слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира

від 08 квітня 2025 року постановлена на підставі статей 303, 307 КПК, тобто

в межах компетенції слідчого судді.

По-друге, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 31 травня 2021 року (справа № 646/3986/19). Предметом дослідження та оцінки у вказаній справі була можливість апеляційного перегляду рішення слідчого судді, постановленого в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Разом із тим, ухвала слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира

від 08 квітня 2025 року постановлена на підставі статей303, 307 КПК, тобто

в межах повноважень слідчого судді, визначених процесуальним законом, щодо розгляду скарги на бездіяльність керівника прокуратури, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк,

без застосування положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, на які посилається заявник

у касаційній скарзі, зазначаючи про можливість забезпечення права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 08 квітня 2025 року.

Зважаючи на наведене, а також те, що обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами провадження,

а із касаційної скарги та копії судового рішення убачається, що підстав

для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3