Справа № 646/5674/25
№ провадження 1-кп/646/1309/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Основ`янського районного суду міста Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765 від 13.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000765 від 13.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності і права власності, вступив у змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами на ім`я « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 », за грошову винагороду вирішив взяти участь у підробленні документів, які подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі ФОП ОСОБА_4 ) без наміру фактичного здійснення підприємницької діяльності вказаної фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Так, згідно статті 56 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання може бути утворений за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу.

Статтею 58 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами. Громадянин здійснює управління заснованим ним приватним підприємством безпосередньо або через керівника, який наймається за контрактом.

Згідно зі статтею 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою.

Відповідно до статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 (зі змінами та доповненнями), чинного станом на момент вчинення кримінального правопорушення, визначено, що для державної реєстрації фізичної особи-підприємця подається заява про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Так, ОСОБА_4 , у лютому 2020 року, точну дату та час у ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись поруч з ТРЦ «Караван», а саме за адресою: м. Харків, вул. Нескорених, 7, отримав пропозицію від малознайомої йому невстановленої в ході досудового розслідування особи на ім`я « ОСОБА_5 » за грошову винагороду в розмірі 2000 гривень зареєструвати на його ім`я фізичну особу-підприємця у м. Харкові без мети здійснення підприємницької діяльності. Особа на ім`я « ОСОБА_5 » повідомив, що ОСОБА_4 ніякого відношення до фінансово-господарської та управлінської діяльності суб`єкта господарювання мати не буде.

Крім того, невстановлена в ході досудового розслідування особа на ім`я « ОСОБА_5 » роз`яснив ОСОБА_4 , що фактично йому нічого робити не треба, окрім як у визначену дату та час поїхати до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, де його буде чекати невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_6 ». При цьому, в обов`язковому порядку необхідно мати при собі оригінал власного паспорту громадянина України та облікової картки платника податків.

Розуміючи протиправний характер запропонованих вказаною особою дій та усвідомлюючи відсутність навиків і досвіду для зайняття підприємницькою діяльністю, діючи у порушення вимог вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_4 , не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені суб`єкта господарювання, маючи умисел на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, знаходячись у скрутному фінансовому становищі та діючи з корисливих мотивів, погодився на таку незаконну пропозицію невстановленої в ході досудового розслідування особи на ім`я « ОСОБА_5 » за грошову винагороду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень зареєструвати на своє ім`я фізичну особу-підприємця у м. Харкові без мети здійснення підприємницької діяльності, без безпосередньої участі у фінансовогосподарській діяльності суб`єкта господарювання, усвідомлюючи, що фактично йому нічого робити не треба, окрім того як поїхати до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, надати оригінали своїх документів та підписати документи з приводу реєстрації на своє ім`я фізичної особипідприємця.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, а також їх подання державному реєстратору, в лютому 2020 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, при невстановлених в ході досудового слідства обставинах, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, відповідно до раніше досягнутих з невстановленими в ході досудового розслідування особами на ім`я « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 » домовленостей, для складання проекту заяви про державну реєстрацію фізичної особипідприємця, яке на його ім`я згодом повинно бути зареєстровано, передав невстановленій в ході досудового розслідування особі на ім`я « ОСОБА_5 » свої паспортні дані та дані ідентифікаційного номеру платника податків.

В подальшому, ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій та усвідомлюючи відсутність навиків і досвіду для зайняття підприємницькою діяльністю, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами на ім`я « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 » відповідно до раніше досягнутих з останніми домовленостей, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, 05.02.2020 прибув до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, розташованого за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, 4, де його очікувала невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_6 ». Разом вони пройшли до будівлі Департаменту реєстрації Харківської міської ради, де ОСОБА_4 власноруч передав держаному реєстратору свій паспорт та ідентифікаційний податковий номер платника податків, а невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_6 » передала заздалегідь підготовлену заяву про державну реєстрацію фізичної особипідприємця, яка містила завідомо неправдиві відомості про мету і предмет діяльності суб`єкта господарювання, його місцезнаходження, засоби зв`язку. Через короткий проміжок часу, того ж дня, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні Департаменту реєстрації Харківської міської ради за адресою: м. Харків, Павлівський майдан, 4, засвідчив своїм підписом заяву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, яка містила завідомо неправдиві відомості про мету і предмет діяльності суб`єкта господарювання, його місцезнаходження, засоби зв`язку.

В подальшому, перевіривши отриману від ОСОБА_4 заяву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, державний реєстратор ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_4 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб на ім`я « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 », 05.02.2020 провела державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , про що до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань внесено відповідний запис за № 000010580.

Отже, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, виконавши всі перелічені вище дії, запропоновані невстановленими в ході досудового розслідування особами, будучи зацікавленим в отриманні грошової винагороди та фактично надавши невстановленим в ході досудового розслідування особам свої паспорт, облікову картку платника податків, та підписавши заяву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, що надало змогу провести від його імені реєстраційні дії відносно суб`єкту підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 досяг своєї злочинної мети у вигляді внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації ФОП ОСОБА_4 , завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 205-1 КК України, а саме - внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинене за попередньою змовою групою осіб..

В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч. 1 ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування клопотання обвинувачений вказав, що має право на реалізацію зворотної дії закону у часі, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення(злочину), вказаний злочин кваліфікувався як злочин невеликої тяжкості, і строки притягнення до відповідальності за його вчинення, відповідно до ст. 49 КК України, були встановлені у два роки, та даний час сплили.

Крім того, обвинувачений зазначив, що наслідки закриття провадження йому зрозумілі. Також обвинувачений вказав, що йому зрозуміло, що закриття провадження у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною та його позиція є добровільною.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 КПК України (в редакції, чинній станом на 16.07.2025), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Санкцією ч. 2 ст. 205-1 КК України (в редакції, чинній станом на 16.07.2025) передбачено покарання у виді штрафу від восьми тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

За приписами ст. 12 КК України (в редакції, чинній станом на 16.07.2025) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205-1 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній станом на 16.07.2025) встановлено, що особа, у разі вчинення нетяжкого злочину звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня його вчинення і до дня набранням вироком законної сили минуло п`ять років.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Санкцією ч. 2 ст. 205-1 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арешту на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205-1 КК України, належало до категорії злочину невеликої тяжкості.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.5 КК України, має місце поліпшення становища ОСОБА_4 порівняно із чинними редакціями ст. 12 КК та ч.2 ст. 205-1 КК, в зв?язку із чим підлягають застосуванню положення ч.1 ст.5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 205-1 КК України, станом на дату вчинення кримінального правопорушення належало до категорії злочину невеликої тяжкості.

Так, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 205-1 КК України, у лютому 2020 року. Станом на 16.07.2027 року строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), сплив.

Відповідно до постанови Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23, зазначено, що положення ч.ч. 1-3 ст. 49 КК, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст. ст. 47, 48 КК, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Так, станом на 16.07.2025 року дворічний строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, вчинене ним у лютому 2022 року, сплив, дані про те, що він ухилявся від досудового розслідування або суду в матеріалах кримінального провадження відсутні, а тому є наявні усі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

На підставі вищевикладеного суд доходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, відомості щодо речових доказів відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000765 від 13.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1