ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/100/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю володільця

майна : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001017 за апеляційною скаргою прокурора Олешківської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2025 року, якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонського області ОСОБА_8 про накладення арешту на вилучене майно, а саме: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2104 3», 2006 року випуску, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановлено повернути зазначений автомобіль власнику майна ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2025 року виправлено описку у резолютивній частині зазначеної ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2025 та викладено другий абзац резолютивної частини ухвали у наступній редакції: «Повернути власнику майна ОСОБА_9 , або володільцю майна ОСОБА_6 , автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2104 3», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер з реєстраційним номером НОМЕР_1 ».

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2025 року виправлено описку у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2025 року, постановлено вважати вірним ім`я володільця (користувача) майна « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_6 ».

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 06.08.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, вилучене у кримінальному проваджені № 0001017 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і необґрунтованістю судового рішення. Постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити, накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2104 3» з реєстраційним номером НОМЕР_1 », власником якого являється ОСОБА_9 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, із забороною користування, розпорядження та відчуження .

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя при розгляді клопотання та ухваленні рішення допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

Вказує, що вилучений в ході огляду місця події автомобіль має значення для кримінального провадження, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення у розумінні положень кримінального процесуального закону, оскільки використовувався для незаконного перевезення порубаної деревини,знаходився на місці вчинення злочину, може містити на собі сліди злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, зокрема сліди речовин, біологічних матеріалів та цифрові докази (в тому числі GPS-дані, мобільні пристрої в салоні тощо) і підлягає огляду та експертному дослідженню, у зв`язку з чим необхідно забезпечити його збереження.

На час розгляду клопотання слідчі дії з вказаним транспортним засобом ще не завершено і в разі не накладення арешту існує ризик його відчуження, пошкодження або втрати доказового значення.

Також вказує, що є достатньо підстав вважати, що вилучений автомобіль, який містить ознаки знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, підлягатиме у подальшому спеціальній конфіскації у порядку ст. 96-1 КК, тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту зазначеного майна з метою забезпечення його схоронності , запобігання можливості його зникнення до прийняття законного процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавав. В апеляційній скарзі прокурор просив розгляд апеляційної скарги проводити без участі прокурора.

ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Пояснив, що він купив вказаний автомобіль , право власності на себе не зареєстрував , так як не може знайти попереднього власника. Автомобіль слідчим йому було повернуто.

Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна, перевіривши матеріали кримінального провадження, що надійшли із суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах ч. 1 ст. 404 КПК , колегія суддів враховує наступне.

Апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з положеннями ч. 3, 4 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема із протоколу огляду місця події від 24.07.2025 року в ході проведення огляду місця події в період часу з 16:03 год. до 18:46 год. на відкритій ділянці місцевості ( вказані географічні координати) яка розташована біля с. Мирошниківка Херсонського району на узбіччі дороги розміщено причіп залізний синього кольору , двоколісний, який наповнений деревиною породи сосна різного розміру та діаметру. Причіп приєднано до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2104 3», з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є учасник огляду ОСОБА_6 автомобіль з причепом та дровами вилучено та поміщено на штрафмайданчик.

Із протоколу огляду місця події вбачається, що при проведенні цієї слідчої дії був присутній ОСОБА_6 , який вказав на те, що є власником вилученого автомобіля марки «ВАЗ».

24.07.2025 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0001017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 246 КК України.

Постановою слідчого від 24.07.2025 року майно, яке було вилучене в ході огляду місця події від 24.07.2025 року, визнано речовими доказами .

Прокурором 25.07. 2025 року подано до суду клопотання про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене в ході проведеного огляду місця події 24.07.2025 року , а саме: транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2104 3» з реєстраційним номером з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання т/з ГУНП в Херсонській області за адресою: Херсонська область, с. Чорнобаївка, Миколаївське шосе, 5, та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, із забороною в користуванні, розпорядженні та відчуженні такого майна та залишити в розпорядженні органу досудового розслідування на час проведення досудового розслідування та в розпорядженні суду на час судового розгляду.

Ухвалою слідчого судді від 06.08.2025 року у задоволенні клопотання прокурора було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль слідчий суддя виходив із того, що прокурором не було обґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане майно відповідно до приписів ст. 170 КПК, клопотання не містить обґрунтування яке значення має для кримінального провадження як речовий доказ зазначений автомобіль і не зазначено жодного критерію речового доказу, який містить на собі автомобіль. Слідчий суддя дійшов висновку, що автомобіль не є ні знаряддям ні предметом кримінального правопорушення, а також матеріальним об`єктом, який зберіг на собі його сліди та не погодився із посиланням слідчого про те, що вилучений транспортний засіб може бути об`єктом спеціальної конфіскації.

Проте у повній мірі погодитися з таким висновком не можна.

Приписами ч. 2 ст. 173 КПК визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч. 3 ст. 170 КПК, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатніх фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Посилання слідчого судді щодо невідповідності вилученого майна критеріям речових доказів, виходячи зі стандарту доведення «достатні підстави», не є переконливими, оскільки вилучений в ході огляду місця події автомобіль до якого було приєднано причіп з деревиною породи сосна на які прокурор просив накласти арешт, мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки, вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Висновки слідчого судді про недоведеність передбачених ст. 170 КПК підстав для накладення арешту на майно не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 246 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

У кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а також обставини які підтверджують, що майно підшукане, виготовлене, пристосоване або використане як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину, чи знаряддям або засобом його вчинення і ці обставини встановлюються під час проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку для доведення винуватості особи, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо події кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів за наведеного не має процесуальних підстав надавати оцінку доданим до клопотання слідчого доказам з точки зору їх допустимості та достовірності та вирішувати питання, передбачені ст. 368 КПК України, та ст. 84, 86 КПК України.

З клопотання прокурора видно, що метою накладення арешту на зазначене у клопотанні майно є збереження речових доказів і забезпечення можливої спеціальної конфіскації.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя не врахував положення ст. 167,168,170-173, КПК України у їх системному взаємозв`язку та передчасно, на стадії розгляду клопотання про накладення арешту на майно, фактично вдався до встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що відповідно до ст. 91 КПК підлягають доказуванню та оцінки доказів з точки зору їх допустимості та достовірності, та обставин, які підлягають встановленню під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації , тобто вдався до вирішення тих питань, що вирішується на стадії судового розгляду.

Натомість при розгляді клопотання слідчий суддя має керуватися приписами ст. 173 КПК та положеннями ст. 131 КПК.

Під час здійснення досудового розслідування проводиться перевірка та повне і об`єктивне встановлення всіх обставин кримінального провадження, зокрема і достатність доказів для повідомлення про підозру, визначається остаточна кваліфікація дій особи, відповідно і необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження на цій стадії досудового розслідування містять достатні відомості, які вказують на те, що вилучений в ході огляду місця події автомобіль, до якого було приєднано причіп з деревиною породи сосна , на які прокурор просив накласти арешт, мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки, вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення спеціальної конфіскації наявні підстави для накладення арешту на автомобіль, про що просив прокурор у клопотанні та апеляційній скарзі , шляхом заборони власнику, володільцю автомобіля відчуження, розпорядження ним. Накладення арешту на це майно є необхідним, оскільки існує ризик його знищення, відчуження що в свою чергу призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні.

Такий спосіб обмеження буде розумним і співмірним обмеженням права власності та забезпечить виконання завдань кримінального провадження є найменш обтяжливим способом арешту майна і не обмежить інтересів третіх осіб.

Колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження.

Колегія суддів зважає на те, що прокурором у клопотанні та в апеляційній скарзі не наведено обґрунтування необхідності позбавлення законного володільця (власника ) автомобіля правом користування автомобілем, та вважає, що накладення арешту на транспортний засіб з позбавленням права користування таким, буде неспіврозмірним заходом обмеження права володільця (власника) автомобіля та не відповідатиме завданню кримінального провадження, враховуючи обставини кримінального провадження, встановлені на даній стадії досудового розслідування, проживання володільця майна у якого було вилучено транспортний засіб на території Херсонської області , на якій ведуться активні бойові дії, та фактичне повернення автомобіля слідчим володільцю майна .

Колегія суддів звертає увагу, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування.

Власник , володілець майна має право звернутися до слідчого судді у порядку ст. 174 КПК України із заявою про зняття арешту на майно та доводити, що арешт накладено необґрунтовано з наданням додаткових доказів на підтвердження цих обставин чи доводити, що відпала потреба у подальшому застосуванні цього заходу.

За наведеного, ухвала слідчого судді від 06.08. 2025 року підлягає скасуванню з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України з постановленням нової ухвали.

Зважаючи на те, що ухвала слідчого судді від 06.08.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту підлягає скасуванню, відповідно підлягають скасуванню і ухвали слідчого судді від 07.08.2025 року, якими слідчим суддею виправлялися описки у зазначеному судовому рішенні, оскільки зазначені ухвали фактично вносять зміни до змісту ухвали слідчого судді , а не є виправленням описки у розумінні ст. 379 КПК України.

Апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.170-173, ст.404,405,407,409,422, ч. 2 ст.376 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2104 3», 2006 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2025 року про виправлення описки у резолютивній частині зазначеної ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.08.2025 року та ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2025 року про виправлення описки у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2025 року.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною власнику, законному володільцю права на відчудження, розпорядження на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2104 3», 2006 року випуску, зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений 24.07.2025 року під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості за адресою: Херсонська область, Херсонський район, біля с. Мірошниківка у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 246 КК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3