Провадження № 1-кс/761/9880/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва клопотання ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001223, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016, -

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло через систему «Електронний суд» клопотання (вх.24574) ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001223, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016.

Обґрунтовуючи доводи свого клопотання заявник вказує на те, що 08.10.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду у справі №761/29222/20 задоволено клопотання про арешт майна прокурора Київської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні №0001223, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2 КК України та накладено арешт на земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні АТ «Обухівське» (ПрАТ «Обухівське», ) на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996, виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 284, Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ КВ № 003262 від 13.02.1996, виданого Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1 та відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996 , виданого Обухівською міською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 26 радгоспу-комбінату Обухівський, а також земельні ділянки, що розташовані в межах земель визначених державними актамина право постійного користування землею радгоспу-комбінату Обухівський серії ІІ-КВ №003262 від 13.02.1996, серії ІІ-КВ №003263 від 16.02.1996, серії ІІ-КВ №003264 від 19.02.1996.

У своєму клопотанні представник заявника зазначає, що ОСОБА_4 є власником вказаної земельної ділянки :04:011:0017.

У той же час, з огляду на тривалість досудового розслідування представник заявника просить скасувати арешт майна.

Згдно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 08.04.2025 слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

Представник власника майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, водночас просила проводити розгляд клопотання у її відсутність.

Прокурор ОСОБА_5 надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких указав, що земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та потреба у такому заході забезпечення як арешт наразі не відпала.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києві від 08.10.2020 (справа №761/29222/20) накладено арешт на земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні АТ «Обухівське» (ПрАТ «Обухівське», ) на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996, виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 284, Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ КВ № 003262 від 13.02.1996, виданого Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1 та відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996 , виданого Обухівською міською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 26 радгоспу-комбінату Обухівський, а також земельні ділянки, що розташовані в межах земель визначених державними актамина право постійного користування землею радгоспу-комбінату Обухівський серії ІІ-КВ №003262 від 13.02.1996, серії ІІ-КВ №003263 від 16.02.1996, серії ІІ-КВ №003264 від 19.02.1996.

Зі змісту вищезазначеної ухвали вбачається, що арешт накладено з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, тобто з метою запобігання прихованню та відчуженню майна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Проте, земельні ділянки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, досудове розслідування триває та, як зауважив у судовому засіданні прокурор, потреба у продовженні застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно не відпала.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості подальшого застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів, що відпали підстави для подальшого збереження зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

Відиак, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001223, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0001223, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2016, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6