Справа №522/5350/25
Провадження у справі №1-кс/522/4444/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 липня 2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000023 від 07.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту із забороною права розпорядження, відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2025 року у справі №522/5350/25, провадження №1-кс/522/3701/25, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Подане клопотання мотивує тим, що про арешт квартири, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2025 у справі №522/5350/25, їй стало відомо під час здійснення дій щодо вступу у спадок після смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після відкриття спадкової справи №28/2024. Під час ознайомлення з матеріалами справи стало відомо про існування договору позики, укладеного 20.12.2021 її чоловіком ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , потерпілою у кримінальному провадженні №0000023 від 07.02.2025, а також іпотечного договору від 20.12.2021.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу, виходив з того, що за умовами договору позики від 20.12.2021 у якості забезпечення виконання зобов`язань у день укладання договору позичальник надає в іпотеку будинок відпочинку за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1942 га, кадастровий номер :09:000:0701, а у строк до 01.06.2022 року між сторонами повинен був укладений іпотечний договір щодо передачі в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань за позикою 3-кімнатної квартири, загальною площею 402,6 кв.м., житловою площею 110,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Неодержання додаткового забезпечення договору позики від 20.12.2021р. та прострочення виконання зобов`язань стало підставою для звернення ОСОБА_6 із заявою про заволодіння грошовими коштами у особливо великому розмірі та заявлення в рамках кримінального провадження №0000023 від 07.02.2025 цивільного позову до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

ОСОБА_3 вважає, що арешт квартири підлягає скасуванню, оскільки строк повернення позики 20.12.2034, тобто строк дії договору не сплинув, договір позики від 20.12.2021 належним чином забезпечений: в іпотеку передані будинок відпочинку та земельна ділянка у АДРЕСА_3 ; відкладальна умова договору позики від 20.12.2021 про укладення іпотечного договору відносно квартири до 01.06.2022р. узгоджена ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , остання була обізнана про існування обтяжень квартири на час укладання договору позики; ОСОБА_6 , займаючи посаду директора із правових питань АТ «Одеський припортовий завод», не може не усвідомлювати значення умов договору позики та порядок його виконання відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_6 в порушення умов п.9 договору позики від 20.12.2021 не здійсняла письмових нагадувань у вигляді заяв щодо прострочення виконання позичальником зобов`язань за договором відповідно до ст.84 Закону України «Про нотаріат».

ОСОБА_3 також вказує, що не була обізнана про укладення договору позики та іпотечного договору від 20.12.2021р., не була присутня під час їх підписання, що через два місяця після укладення договору позики в країні почалась війна, у чоловіка виявлено онкозахворювання на пізній стадії, чоловік ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Тобто, відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 носять суто цивільно-правовий характер та арешт на квартиру накладений необґрунтовано.

Окрім того, ОСОБА_3 звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні №0000023 від 07.02.2025 жодній особі підозра не пред`явлена, що вона не була присутня при розгляді питання про арешт квартири, а також що станом на дату подання слідчим 05.06.2025р. клопотання про накладення арешту інформація з державних реєстрів не перевірена та неактуалізована: а ні стосовно позичальника, а ні стосовно обтяжень квартири, яких станом на 05.06.2025р. не було.

До клопотання про скасування арешту ОСОБА_3 додала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.07.2025р., свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , свідоцтво про народження ОСОБА_7 , витяг із спадкової справи №28/2024 від 06.12.2024.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту підтримала з мотивів, викладених у клопотанні, просила скасувати арешт.

Прокурор в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просив провести розгляд клопотання без його участі.

Заслухавши думку представника заявника, оглянувши матеріали клопотання, с слідчий суддя приходить до наступного.

Мотиви слідчого судді

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 20.12.2021р. укладений договір позики грошових коштів. Відповідно до п.5 договору позики строк повернення позики 20.12.2034р.. Повернення позики передбачено за графіком:

1) до 20.12.2022 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

2) до 20.12.2023 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

3) до 20.12.2024 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

4) до 20.12.2025 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

5) до 20.12.2026 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

6) до 20.12.2027 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

7) до 20.12.2028 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

8) до 20.12.2029 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 30 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

9) до 20.12.2031 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 45 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

10) до 20.12.2032 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 50 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

11) до 20.12.2033 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 50 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу;

12) до 20.12.2034 суму грошей у національній грошовій одиниці України, еквівалентну 1 050 000 доларам США за офіційним курсом НБУ на день платежу.

Пунктом 10 договору позики від 20.12.2021 сторони визначили, що у якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором позичальник надає в іпотеку:

- будинок відпочинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (два тире «б» дріб шість) площею 0,1942 га, кадастровий номер :09:000:0701 у день укладення позики;

- 3-кімнатну квартиру, загальною площею 402,6 кв.м., житловою площею 110,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 строком до 01.06.2022 року, шляхом укладання між ним та Позикодавцем окремого іпотечного договору.

20.12.2021 між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яка діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Деордієвою 09.12.2021 за реєстр. №4607, укладений іпотечний договір про надання в іпотеку будинку відпочинку та земельної ділянки, вказанизх у пункті 10 договору позики.

Пунктом 9 договору позики передбачено, що документом, який підтверджуватиме прострочення виконання позичальником зобов`язання та безспірність заборгованості буде письмове нагадування (у вигляді заяви) позикодавця про суму заборгованості, яка підлягає поверненню, та строк платежу, передане зі зворотним повідомленням позичальникові у порядку, передбаченому статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (Кодекс доповнено пунктом 19 згідно із Законом №2120-ІХ від 15.03.2022) у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

10 листопада 2024 року ОСОБА_5 (позичальник) помер.

Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцями є дружина ОСОБА_3 та малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами 1,2 ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку, - вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органом досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, та і після його закінчення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку, - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Так відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи із співмірності обмеження права власності із завданнями кримінального провадження та беручи до уваги те, що під час розгляду клопотання про скасування арешту та доданих до нього матеріалів встановлено невичерпність цивільно-правових заходів, здійснених потерпілою у кримінальному провадженні за для врегулювання заборгованості за договором позики, який на час звернення з цивільним позовом є діючим, встановлено невідповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, відсутність обґрунтованої потреби в органу досудового розслідування в арешті квартири, а тому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна слід задовольнити.

Керуючись ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт із забороною права розпорядження, відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в рівних долях, у кримінальному провадженні №0000023, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року у справі №522/5350/25, провадження №1-кс/522/3701/25.

Скасувати заборону усім суб`єктам державної реєстрації прав, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь - які реєстраційні дії (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно об`єкта нерухомого майна: розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності в рівних долях (1/2) належить ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , накладену ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 02 липня 2025 року у справі №522/5350/25, провадження №1-кс/522/3701/25.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 01.08.2025 о 10:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя ОСОБА_9