Справа № 190/1255/25
Провадження №1-в/190/168/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. П`ятихатки справу за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про приведення вироку у відповідність до нового закону,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання щодо декриміналізації його діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі за текстом Закон № 3886-ІХ).

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримав, прохає його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора та засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що він відбуває покарання за вироком суду в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», що надає П`ятихатському районному суду право розглянути подане ним клопотання.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.11.2022 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21.04.2022 року. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 19067,54 грн. Подія злочинів відбулася 30.11.2021 року. Вирок набрав законної сили 20.12.2022 року.

Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.02.2024 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 21.04.2022 року. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, поєднані з проникненням у інше приміщення, чим спричинив потерпілим матеріальної шкоди на суму 36539 грн, 53 коп, 95276 грн. 13 коп. Події злочинів відбулися 27.10.2021 року та 24.02.2022 року. Вирок набрав законної сили 02.04.2024 року.

Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2024 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнового збитку на суму 174655 грн. 73 коп.. Подія злочину відбулася 05.03.2022 року. Вирок набрав законної сили 20.12.2024 року.

Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2021 року ця сума становила 2270,00 грн, станом на 01.01.2022 року - 2481,00 грн.

При цьому, ОСОБА_5 , згідно вироку Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.11.2022 року, вироку Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.02.2024 року та вироку Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2024 року спричинив матеріальної шкоди потерпілим на суми, які значно перевищують два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (2270,00грн. 2481 .00 грн.), а відтак вчинені ним діяння є кримінально караними.

Варто зазначити, що Закон України №3886-ІХ не застосовується до злочинів, кримінальна відповідальність за які передбачена ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_5 є таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо декриміналізації його діяння за вироком Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.11.2022 року, вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.02.2024 року та вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2024 року, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1