ВИРОК
30 червня 2025 року місто Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Київ, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, на утриманні нікого не має, працюючої на посаді продавця у продуктовому магазині, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України,
06.02.2025 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебувала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_7 , з яким вони не перебувають у шлюбі, однак спільно проживають та ведуть спільний побут.
Під час перебування на кухні цього будинку між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин виникла сварка, у результаті якої ОСОБА_7 умисно заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді синця на шиї справа, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Після отримання зазначених тілесних ушкоджень ОСОБА_5 відчула фізичний біль. Розцінюючи поведінку ОСОБА_7 як намір вчинення фізичного насильства щодо неї та подальшого спричинення їй тілесних ушкоджень, захищаючись від суспільно-небезпечного посягання зі сторони ОСОБА_7 , з метою негайного його відвернення та припинення, маючи на меті захиститись від протиправних дій останнього, діючи з перевищенням меж необхідної оборони, усвідомлюючи, що такий спосіб захисту явно не відповідає небезпечності посягання, ОСОБА_5 взяла зі столу кухонний ніж та, тримаючи його в лівій руці, заподіяла ОСОБА_7 умисне тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота з внутрішньочеревним крововиливом, що виникло в результаті дії колючого предмета з властивостями колото-ріжучого, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КК України.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою в інкримінованому діянні, щиро розкаялася та підтвердила обставини вчиненого правопорушення, повідомила, що дійсно 06 лютого 2025 року близько 10 год. 00 хвл. перебувала вдома у селищі Борова по вул. 1-го Грудня, 16 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_8 , де між ними виникла сварка через, те, що потерпілий, перебуваючи у п`яному вигляді, викликав таксі, яке мало доставити йому алкогольні напої, на цьому ґрунті виник скандал, який переріс у бійку, під час якої її співмешканець ОСОБА_9 штовхав її, хапав за шию, душив, завалив на підлогу, приставляв до шиї ножа. У подальшому, як повідомила ОСОБА_5 , від дій потеплілого вона відчула фізичний біль, розцінюючи поведінку ОСОБА_7 , як намір вчинення фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень, взяла зі столу кухонний ніж та заподіяла потерпілому поранення живота. У вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює свою вину, шкодує про вчинок, повідомила, що в подальшому допомагала у лікуванні потерпілого, з яким продовжує проживати та вести спільний побут, просила суд суворо її не карати.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 124 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду. Дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони.
Згідно з документами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, працює на посаді продавчині, не заміжня, на утриманні нікого не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч.1 ст. 124 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких кримінальних правопорушень та обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка вину визнала у повному обсязі, щиро розповідала про скоєне та розкаялася, позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального до обвинуваченої не має, її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50, ст. 69-1 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 124 КК України.
Зважаючи на такі обставини та враховуючи, особистість обвинуваченої ОСОБА_5 , повне визнання нею своєї вини, наявність пом`якшуючих обставин, її поведінку після вчинення злочину, відсутність претензій з боку потерпілої сторони, суд вважає за можливе в даному випадку застосувати до обвинуваченої пробаційний нагляд з покладенням певних обов`язків.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
Питання про арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді від 11.02.2025 слід вирішити відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України вказані судові витрати слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 .
Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 369-371, 373, 374, 376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КК України та призначити їй тпокарання у виді одного року пробаційного нагляду.
Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі - 52 896 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) грн. 07 копійок у дохід держави.
Арешт майна, накладений ухвалами Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2025 скасувати.
Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
?кухонний ніж із пластиковою вигнутою рукояткою червоно-чорного кольору, довжиною близько 15 см, лезо металеве довжиною близько 2- см з зазубринами на кінці із роздвоєнням; кухонний ніж із пластиковою вигнутою рукояткою червоно-чорного кольору довжиною близько 15 см, лезо металеве довжиною близько 15 см з зазубринами, на рукоятці з внутрішньої сторони виявлено сліди РБК, також на боковій зовнішній стороні виявлено краплю РБК та на кінці леза РБК, які передано для відповідального зберігання до камери зберігання речових доказів Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?теплу кофту темного кольору, що застібається на замок блискавку із слідами РБК на нижній частині поруч із кінцем блискавки та отвір у нижній частині, які передано для відповідального зберігання до камери зберігання речових доказів Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області знищити;
?зразки букального епітелію потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_5 у паперових конвертах, зрізи вільних країв нігтьових пластин з правої та лівої руки, змиви з долоні правої та лівої рук обвинуваченої ОСОБА_5 у паперових конвертах, які передано для відповідального зберігання до камери зберігання речових доказів Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1