КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа № 552/5384/25
Провадження № 1-кс/552/1480/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.25

30 липня 2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави 28.07.2025 звернувся власник майна ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту, накладеного у межах кримінального провадження № 0000178 від 28.06.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

У клопотанні заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 02.07.2025 у справі № 552/5384/25, на таке майно:

- автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Власник майна ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання.

Водночас, 30.07.2025 ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання про скасування арешту без його участі та задовольнити його (а.с. 14).

Представник СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області у судове засідання також не з`явився, попри належне повідомлення про дату, часта місце його проведення.

Водночас, 29.07.2025 заступник начальника СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила розглядати клопотання без її участі та повідомила, що не заперечує проти скасування арешту майна (а.с. 7).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із положеннями частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СД Відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 28.06.2025 за ознакою кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 27.06.2025 о 23 год 15 хв у м. Полтава по вул. Соборності, 46а працівниками батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП був зупинений автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки документів на транспортний засіб у працівників поліції виникли обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.07.2025 у справі № 552/5384/25 накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 з передачею його на відповідальне зберігання володільцю, та свідоцтво про його реєстрацію ( НОМЕР_2 ) з визначенням місця зберігання при матеріалах кримінального провадження № 0000178 від 28.06.2025. Вказане майно було вилучено під час проведення огляду в межах кримінального провадження.

У клопотанні власник майна ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 02.07.2025 у справі № 552/5384/25.

Заступник начальника СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти скасування арешту майна (а.с. 7).

Крім того, до зазначеної заяви долучено копії висновків експертних досліджень, а саме:

- висновок № СЕ-19/117-25/14800-КДТЗ щодо автомобіля марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- висновок № СЕ-19/117-25/14610-ДД щодо свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2

Згідно з наданими висновками, відповідні експертизи, проведення яких стало підставою для накладення арешту, вже здійснено, у зв`язку з чим необхідність у подальшому застосуванні арешту відпала.

Вказана позиція уповноваженої службової особи, яка здійснює досудове розслідування, свідчить про те, що на даний час відсутні обставини, які б об`єктивно зумовлювали необхідність подальшого застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням того, що саме дізнавач як процесуальна особа, наділена обов`язком збору доказів, формування обґрунтованої підозри та прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні, не вбачає підстав для подальшого обмеження майнових прав ОСОБА_3 , суд також не знаходить об`єктивних підстав у подальшому застосуванні арешту майна.

Зазначене узгоджується з принципами кримінального провадження, відповідно до яких застосування заходів забезпечення кримінального провадження має бути обумовлене наявністю реальної необхідності та відповідати завданню забезпечення належного процесуального порядку.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява № 47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що накладений арешт на майно підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 02.07.2025 у справі № 552/5384/25 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 28.06.2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, на належне ОСОБА_3 майно, а саме:

- автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Зобов`язати уповноважену особу СД ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області повернути вищевказане майно власнику ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1