Провадження № 1-кс/643/3974/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене прокурором клопотання слідчого, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001560 від 30.11.2023, про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Суємці Баранівського району Житомирської обл., з неповною вищою освітою, непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на теперішній час утримується у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова 16.07.2025 надійшло клопотання слідчого про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в участі у злочинній організації, створеній завідуючим міжрайонної Слобідської МСЕК Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_6 та медичною сестрою Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Малоданилівської селищної ради ОСОБА_7 , яка представляє собою внутрішнє та зовнішнє стійке ієрархічне об`єднання чотирнадцяти осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та в період з листопада 2023 року до 03.10.2024 безпідставно встановила групу інвалідності 67 військовозобов`язаним особам, внаслідок чого ці особи безпідставно отримали відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації що призвело до штучного створення перешкод законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

ОСОБА_4 03.10.2024 затриманий в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру, надалі йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру.

З урахуванням повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме в участі у злочинній організації, перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчинене злочинною організацією.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.12.2024 без визначення розміру застави, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів, востаннє ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 26.05.2025 строком до 24.07.2025 включно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до десяти місяців,

На виконання вимог ст. 290 КПК України стороні захисту 10.07.2025 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та з 14.07.2025 надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Сторона обвинувачення вказує, що дія попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного закінчується, однак триває ознайомлення підозрюваними та їх захисниками з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України. Станом на момент звернення до суду з даним клопотанням сторона захисту ознайомилася з матеріалами досудового розслідування частково. Після виконання вимог ст. 290 КПК України стороні обвинувачення необхідно скласти та затвердити обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, після чого обвинувальний акт скерувати до суду та провести підготовче судове засідання, для чого також необхідний додатковий час.

Посилаючись на вищенаведені обставини та положення ч. 6 ст. 199 КПК України, зазначаючи що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, що були встановленні слідчими суддями при обранні та продовженні запобіжного заходу, з метою недопущення порушення прав підозрюваного на захист, права підозрюваного та її захисника на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, сторона обвинувачення просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 на 60 днів, але не більше ніж до початку підготовчого судового засідання, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний просив застосувати домашній арешт, вказуючи на незадовільний стан здоров`я.

Захисник посилаючись на недоведеність та необґрунтованість стороною обвинувачення ризиків, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали встановлено наступне.

З комплексного тлумачення ст.ст.177, 184, 199 КПК України випливає, що до предмету доказування у справах про продовження строків тримання під вартою належить доведення: обґрунтованості підозри; виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_4 підозри та наявності ризиків, слідчий суддя зазначає, що поняття «обґрунтована підозра», з огляду на викладені в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» висновки означає, що існують факти й інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання слідчого судді, фактів й інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

При цьому судом враховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Питання наявності ризиків вирішено ухвалою слідчого судді від 06.10.2024 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено, що продовжують мати місце ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження. Жодних доводів, що вказані ризики зменшилися стороною захисту не наведено. Наявність ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення недоведена.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що має місце ризик того, що перебуваючи не під вартою з високою долею ймовірності підозрюваний усвідомлюючи тяжкість на реальність покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, один з яких є особливо тяжкий та передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років, незважаючи на наявні міцні соціальні зв`язки, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання.

Також має місце вірогідність незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, оскільки суд отримує покази від свідків та підозрюваних усно, безпосередньо під час судового розгляду.

Разом з цим, слідчий суддя зауважує, що з 01.01.2025 в Україні запроваджено новий порядок встановлення інвалідності, замість МСЕК (медико-соціальних експертних комісій) тепер працюють експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (ЕКОПФ), у зв`язку з чим ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, який був встановлений під час застосування до підозрюваного запобіжного заходу, перестав існувати.

Оскільки строк дії обраного запобіжного заходу спливає, підозра є обґрунтованою до ступеню необхідного для даної стадії процесу, ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України не втратили свою актуальність та не зменшилися, на даний час триває ознайомлення підозрюваними та їх захисниками з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, суд вважає за можливе продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку дії застосування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, слідчий суддя вивчав можливість застосування щодо нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, однак, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України від час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також доведення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є безальтернативним. При цьому, враховуючи приписи ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя розмір застави не визначає.

Даних про неможливість за станом здоров`я перебування підозрюваного в умовах тримання під вартою не встановлено.

Водночас, слідчий суддя вважає необґрунтованим вимоги сторони обвинувачення щодо продовження терміну тримання під вартою на 60 днів але не пізніше дня призначення підготовчого судового засідання.

Так, запобіжний захід застосовується лише у межах строку досудового розслідування, після спливу цього строку особа не вважається такою що правомірно перебуває у статусі підозрюваного, отже відсутні юридичні підстави для обмеження її прав і свобод.

Вказане твердження ґрунтується на тому, що відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що той факт, що день повідомлення про завершення досудового розслідування та день фактичного надання доступу до матеріалів досудового розслідування можуть не співпадати, не свідчить про те, що строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування необхідно обраховувати з моменту фактичного надання доступу до таких матеріалів. Проміжок часу між цими днями не повинен включатися у строк досудового розслідування.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 216/4805/20 постановою від 24.10.2022.

З огляду на те, що строк досудового розслідування спливає 03.08.2025, а про виконання вимог ст. 290 КПК України стороні захисту повідомлено 10.07.2025, строк досудового розслідування наразі є динамічний та він спливає о 23:59 10.08.2025 (станом на дату судового розгляду).

Саме після цієї дати сторона обвинувачення втрачає будь-які повноваження на прийняття процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні, за виключенням процедури, передбаченої ч. 6 ст. 199 КПК України, відповідно до якої, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті. Ця правова процедура застосовується після направлення до суду обвинувального акту, отже, попри посилання стороною обвинувачення на неї у цьому клопотанні, вимога про продовження запобіжного заходу до підготовчого судового засідання є протиправною, оскільки обвинувальний акт до суду не скеровувався.

На переконання слідчого судді, продовження строку дії запобіжного заходу без визначення конкретного часу його закінчення є грубим порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Таким чином, згідно з Конвенцією, будь-яке позбавлення волі має бути законним і обґрунтованим, а також має бути встановлений чіткий строк тримання під вартою. Якщо тримання під вартою відбувається без чіткої дати завершення, це може суперечити принципу правової визначеності та свободи особи.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і його застосування повинно бути обґрунтованим та обмеженим у часі. Строк тримання під вартою не може бути безстроковим і має бути чітко визначений у рішенні суду.

Отже, тримання під вартою без визначення кінцевої дати, може бути визнано порушенням статті 5 Конвенції, оскільки позбавляє особу можливості знати, коли закінчиться її обмеження свободи.

При цьому, не зазначення кінцевого терміну тримання під вартою виключає можливість його виконання в установі несвободи, оскільки адміністрація слідчого ізолятора не володіє, не може та має володіти інформацією про продовження чи припинення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у порядку ст. 290 КПК України, отже після очевидної дати спливу строків досудового розслідування (у даному випадку 23:59 10.08.2025) продовження виконання тримання під вартою, за відсутності інформації про наявність повноважень у сторони обвинувачення, є сумнівною.

Вказаних складнощів можна було б уникнути у випадку продовження строків досудового розслідування до 12 місяців, проте сторона обвинувачення це питання за наявності відповідної процесуальної компетенції та підстав не ініціювала.

Визначення кінцевої дати тримання під вартою також можливе шляхом встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у такому випадку дата закінчення терміну тримання під вартою під час виконання вимог ст. 290 КПК України не буде динамічною та стане конкретизованою.

Підсумовуючи, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження положення ч. 6 ст. 199 КПК України не застосовується, строк тримання під вартою не може перевищувати строків досудового розслідування, а його закінчення не можна пов`язувати подією, яка невідомо коли та невідомо чи настане.

Враховуючи вище викладене, строк запобіжного заходу продовжується у межах строку досудового розслідування, тобто до 23:59 години 10 серпня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 196, 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, тобто до 23:59 години 10 серпня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 16:40 годині 21.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1