Провадження № 1-кп/202/375/2025
ВИРОК

01 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого(в режимі ВКЗ) ОСОБА_4 ,

захисника(в режимі ВКЗ) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпра кримінальне провадження №0001518, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2021 року у відношенні,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорська, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 13.08.2021 приблизно о 08:15 годині знаходився біля домоволодіння, яке розташоває за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на протиправне проникнення у житло, яке належить іншій особі. Діючи умисно, з метою протиправного отримання доступу до житлового будинку за вищевказаною адресою, без відповідного дозволу власника чи інших законних підстав, відкрив заперті двері та проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , що є житлом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву.

Захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного, та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала проведення розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, вважала за доцільне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності позиції, тому суд обмежується дослідженням лише письмових матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, та до іншого володіння особи.

Так, згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному, суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

З огляду на встановлені під час судового розгляду дані про особу обвинуваченого та тяжкість і обставини скоєного злочину, які не оспорюються сторонами справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, необхідного для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

При призначенні судом покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги, що він раніше засуджений, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року у вигляді позбавлення строком на 5 (п`ять) років, та наразі відбуває покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія №94».

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_4 засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року за злочин вчинений ним 30.08.2022 року, разом з тим, у даному кримінальному провадженні злочин ОСОБА_4 вчинив 13.08.2021 року, тобто до вчинення злочину за попереднім вироком, що у свою чергу передує застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, офіційно не працює, не одружений, на утриманні нікого немає, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшує покарання судом віднесено щире каяття, та визнання вини.

З урахуванням принципу індивідуалізації покарання та особи обвинуваченого, який винуватість у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, та остаточно призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року за яким йому призначено покарання у вигляді позбавлення строком на 5 (п`ять) років та яке останній на даний час відбуває.

Разом з тим, з огляду на те, що судом визнано за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі слід застосувати положення ст. 72 КК України згідно якого при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, у даному випадку одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Речові докази та цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на проведення експертизи також відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року у вигляді позбавлення строком на 5 (п`ять) років, приєднати частину покарання призначеного за цим вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме з 13.06.2023 року в порядку виконання вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2023 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя: ОСОБА_1