Справа № 629/5614/21
провадження № 1-кп/632/12/25

У Х В А Л А

22 травня 2025 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , представника потерпілого ОСОБА_17 - адвоката ОСОБА_18 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Златопільського міськрайонного суду Харківської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

20 травня 2025 року захисник ОСОБА_15 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , звернувся до суду із клопотанням про зміну застосованого щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на обвинуваченого певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що 28 квітня 2025 року, під час судового розгляду, було допитано потерпілого ОСОБА_17 , а отже один із основних ризиків ризик впливу на потерпілого, перестав існувати. Потерпілий, у своїх показаннях, чітко зазначив, що ОСОБА_12 не висував на його адресу вимоги щодо передачі будь кому коштів чи майна, а також потерпілий ОСОБА_17 не відчуває загрози від ОСОБА_12 , станом на момент допиту.

Обвинувачений ОСОБА_12 , вже тривалий час перебуває на суворому запобіжному заході, жодного разу не порушував свої процесуальні обв`язки, займається суспільно корисною волонтерською діяльністю.

Водночас, захисник зазначив, що на його думку, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, буде в повній мірі забезпечувати належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_12 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_15 клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримавши клопотання захисника, надав суду пояснення, які за своїм змістом відповідають доводам, що були зазначені захисником.

Водночас, ОСОБА_12 зазначив, що він тривалий час перебуває під цілодобовим домашнім арештом, жодного разу не порушував умови запобіжного заходу, має міцні соціальні зв`язки, займається суспільно корисною волонтерською діяльністю.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував пославшись на те, що хоча потерпілий ОСОБА_17 й допитаний судом, однак обставини про які йдеться у клопотанні захисника жодним чином не зменшують встановлені щодо обвинуваченого ОСОБА_12 ризики.

Представник потерпілого ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_18 , підтримав прокурора.

Зазначив що, обвинувачений ОСОБА_12 перебував у міжнародному розшуку, а ризики на теперішній час хоча і зменшилися однак продовжують існувати.

Інші учасники судового розгляду проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, що розглядається, суд доходить наступного висновку.

Так, ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення у даному випадку обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Із обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження вбачається наступне.

Так, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

20 вересня 2021 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області досудове розслідування було зупинено, окрім інших, підозрюваного ОСОБА_12 оголошено у розшук.

Постановою від 10 вересня 2022 року останнього оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 листопада 2022 року підозрюваному ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

14 вересня 2023 року підозрюваного ОСОБА_12 затримано у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Рава Руська-Гребенне» Львівської області, після процедури видачі (екстрадиції) з Республіки Польща.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 вересня 2023 року щодо ОСОБА_12 , був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 13 листопада 2023 року.

Підставою для прийняття такого рішення стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, у тому числі, передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зміст яких наведений вище.

Даний запобіжний захід неодноразово продовжувався судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно із ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2024 року ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29 травня 2024 року в частині продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 було скасовано.

При цьому щодо обвинуваченого ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю за адресою: АДРЕСА_1 .

Цією ж ухвалою на ОСОБА_12 покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово; прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час; здати на зберігання до відповідних органів державної влади за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Разом із цим суд апеляційної інстанції погодився із клопотанням прокурора та висновками суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, апеляційний суд дійшов висновку про можливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладанням на нього певних обов`язків, про які зазначено вище.

Вказаний запобіжний захід щодо ОСОБА_12 , та обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, були застосовані по 27 липня 2024 року, а в подальшому були продовжені, останній раз - по 22 червня 2025 року.

На стадії судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу має передбачати виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, або про існування яких стало відомо після постановлення ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу, та які не розглядалися і не приймалися до уваги судом при постановленні такої ухвали.

Тому суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу судового розгляду і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання.

Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

У зв`язку із цим, реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний з виникненням нових обставин, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження.

З огляду на зазначене, враховуючи аргументи сторони захисту та законодавчі вимоги до ухвалення відповідного рішення, суд наведе обставини та надасть оцінку питанням, які потребують розв`язання, у такому порядку: щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; щодо інших доводів сторони захисту.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_15 , обґрунтовуючи підстави для зміни запобіжного заходу, застосованого згідно із наведеною вище ухвалою суду апеляційної інстанції та продовженого судом першої інстанції, посилається на відсутність ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_17 у зв`язку із його допитом в суді.

Суд вважає, що доводи захисника, про які йдеться у його клопотанні дійсно вказують на зменшення у певній мірі ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, однак за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - особливо тяжкого злочину та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема незаконного спливу на свідків, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_12 .

При цьому дійшовши висновку про наявність зазначених вище ризиків суд зазначає, що як і раніше ризик переховування, який по відношенню до ОСОБА_12 є визначальним, обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, зокрема, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_12 , є особливо тяжким злочином, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

До того ж обвинувачений ОСОБА_12 перебував у міжнародному розшуку, був затриманий на території Республіки Польща та екстрадований в Україну.

За таких обставин, суд вважає вірогідним переховування обвинуваченого від суду, з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_12 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та з урахуванням поведінки останнього під час досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, ч. 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик незаконного впливу на потерпілого певною мірою зменшився, однак продовжує існувати ризик незаконного спливу на свідків - до моменту безпосереднього отримання показань судом.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 іншого кримінального правопорушення, суд бере до уваги те, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні вимагання у складі організованої групи чужого майна, зокрема грошових коштів у сумі 700 000 доларів США, даних про те, що ОСОБА_12 займався трудовою діяльністю, має джерела для існування або власність, суду не надано, а тому існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення, у тому числі проти власності.

За наявності такої інформації, слід вважати обґрунтованим існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, на переконання суду, вищенаведені ризики, не зникли та продовжують існувати.

На переконання суду, з огляду на вищевикладені обставини, застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти ризикам: переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене, сторона захисту не навела таких вагомих обставин, які б свідчили про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 201, 331, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_15 , про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3