ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/423/25 Справа № 705/4537/21 Категорія: ч.1 ст.122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2025 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Городниця Уманського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, пенсіонера, на утримані має малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 відповідні обов`язки.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 не обирався.

Процесуальні витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 19.08.2021 року о 14:01 годині перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий також є місцевим жителем села Ладижинка, Уманського району, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, обома руками штовхнув ОСОБА_9 в ділянку тулуба з правого боку, внаслідок чого останній при падінні на ґрунтове покриття вдарився нижньою частиною своєї лівої ноги та отримав тілесні ушкодження у вигляді: косо-смугастих саден від верхньої до нижньої третини лівої гомілки по передньо-бічній поверхні, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/457 від 10.09.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після того як ОСОБА_9 підвівся на ноги, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс ОСОБА_9 численну кількість ударів руками та ногами по різним частинам тіла, чим спричинив останньому фізичний біль, а також наніс один удар своєю правою ногою в ділянку тулуба з лівого боку ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків, які відповідно до висновку експерта № 05-7-01/457 від 10.09.2021, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку районного суду з ухваленням виправдувального вироку стосовно ОСОБА_7 ..

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок ухвалений не на об`єктивно з`ясованих обставин під час досудового розслідування. Вивчення відеозапису з камери спостереження не відповідає показанням свідків та самого потерпілого ОСОБА_9 , які за домовленістю між собою надали обвинувальні показання проти ОСОБА_7 . Як наслідок невірна кваліфікація дій ОСОБА_10 та складена фабула вчиненого кримінального правопорушення.

Суд не звернув увагу уваги на той факт, що ОСОБА_7 в той же день 19.08.2021р. звернувся з заявою про неправомірні дії ОСОБА_9 до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області та 20.08.2021р. пройшов судово-медичну експертизу в Уманському МВ Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи, де встановлено, шо ОСОБА_9 наніс йому легкі тілесні ушкодження,

Саме звернення від 19.08.2021р. ОСОБА_7 до правоохоронних органів спонукало потерпілого ОСОБА_9 , який за допомогою корупційних зв`язків свідка ОСОБА_11 (колишнього дільничного інспектора Уманського РВ УМВС України в Черкаській області) лише 03.09.2021р. через два тижні після конфлікту, звернутись з заявою стосовно неправомірних дій ОСОБА_7 до поліції.

При цьому, 22.08.2021 року потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження при падінні з велосипеда. Як наслідок, в отримані вказаних тілесних ушкодженнях у вигляді закритого перелому ребра, потерпілий ОСОБА_9 звинуватив ОСОБА_7 . Зазначений факт підтверджується об`єктивними правдивими показаннями незацікавлених свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які судом не були прийняті до уваги. А тому, судом порушені вимоги ч.4 ст.17 КПК України, - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачуться на користь такої особи.

З даного приводу на досудовому слідстві та судовому слідстві заявлялось відповідне клопотання про закриття кримінального провадження, яке залишилось без уваги.

При дослідженні документів кримінального провадження та перегляді відеозапису моменту нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_14 було встановлено факт невідповідності механізму нанесення тілесних ушкоджень з послідуючими наслідками, а саме переломом кісток ребер потерпілого ОСОБА_9 , з відеозаписом. Допитаний в якості свідка судово-медичний експерт ОСОБА_15 стверджував, що потерпілий ОСОБА_9 не міг отримати виявлені у нього тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту, але при цьому не вказав чи могли вони бути отримані потерпілим при падінні з велосипеда. А тому виникають сумніви в висновках судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_9 .

А тому слід вважати, що висновок експерта не відповідає всім об`єктивно встановленим обставинам кримінального провадження та що він суперечить іншим матеріалам справи.

На разі необхідно було б призначити комісійну судово-медичну експертизу, та по її результатах робити висновки про відповідальність обвинуваченого, що не було зроблено під час судового розгляду.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та обвинуваченого ОСОБА_7 , що останній діяв в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала його дружині ОСОБА_18 зі сторони потерпілого ОСОБА_9 , який в свою чергу наніс декілька ударів рукою

ОСОБА_17 свою чергу обвинувачений ОСОБА_7 змушений був вчинити дії для забезпечення безпеки життя та здоров`я своєї дружини, а саме: штовхнув обома руками потерпілого ОСОБА_9 в ділянку тулуба та наніс йому кілька ударів руками. В даній обстановці не можна було усунути іншими засобами незаконні дії потерпілого ОСОБА_9 .

Звертає увагу той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 , згідно висновку спеціаліста №409 від 20.08.2021р. під час бійки отримав синці лівої виличної ділянки, садно лівої скроневої ділянки, садна лівої завушної ділянки, зокрема три тілесних пошкодження, які утворились внаслідок мінімум трьох ударів потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, у відповідності з обвинуваченням ОСОБА_7 , останній діючи умисно та цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , наніс один удар своєю правою ногою в ділянку тулуба з лівого боку, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому заднього відрізка ребра. Що не відповідає відеозапису нанесення удару.

За таких обставин вважає, що виникають сумніви в тім, що в діях обвинуваченого вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Місцевим судом дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого діяння відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно та об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, неповно з`ясовані всі обставини справи - не грунтуються на кримінальному провадженні та спростовуються сукупністю досліджених доказів по справі.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Мотивуючи висновок про доведеність винуватості ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованого злочину, районний суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 19 серпня 2021 року, коли він перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 під час сварки застосував до нього фізичне насильство, завдавши йому численні удари руками та ногами по різним частинам тіла, чим спричинив тілесні ушкодження. Сильний удар ногою обвинувачений наніс йому в лівий бік тулуба, в район ребер і саме після цього удару він впав на землю. Вказаний удар і падіння завдали йому сильного болю в ділянці ребра зліва та в коліні. Через кілька днів, оскільки біль в ребрах та нозі не проходила, він звернувся до лікаря, де пройшов освідування на наявність тілесних ушкоджень, а також звернувся до поліції із заявою відносно дій ОСОБА_7 . Також ОСОБА_9 заперечував, що виявлені в нього тілесні ушкодження він отримав зокрема внаслідок падіння з велосипеда, про що зазначав обвинувачений, оскільки на велосипеді він взагалі в той час не їздив.

Згідно показів свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що є односельцем обвинуваченого та потерпілого. 19.08.2021 він перебував на шиномонтажі по вул. Гагаріна разом з потерпілим. Через деякий час під`їхав ОСОБА_7 вони почали розмову, а потім між потерпілим та обвинуваченим виник спір, який переріс у бійку. Він намагався зупинити їх, але не зміг. Першим вдарив ОСОБА_7 , потім дружина ОСОБА_20 вдарила потерпілого палкою, ззаду в область шиї. Також ОСОБА_10 з розбігу вдарив ногою ОСОБА_9 в бік, від чого той впав разом з ОСОБА_7 . Допоміг припинити бійку ОСОБА_11 , який приїхав через деякий час. У ОСОБА_14 було розбите обличчя, він жалівся, що у нього болить нога та в боку, ходив зігнутий. Ввечері цього ж дня приїхав дільничний інспектор та розпитував про подію. 22.08.2021 він приходив до ОСОБА_9 , який говорив, що у нього болять ребра та нога.

Показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що знайомий з потерпілим та обвинуваченими, оскільки проживають по сусідству. 19.08.2021 їхав на машині повз будинку по АДРЕСА_2 та побачив, що ОСОБА_18 почала бити палкою ОСОБА_9 по плечах, шиї, а потім розпочалася бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_7 штовхав руками ОСОБА_9 , неодноразово намагався вдарити його ногою. ОСОБА_9 неодноразово падав, а ОСОБА_7 падав на нього. В цей час він підійшов на місце та намагався їх розборонити. На наступний день, або через день, точно не пам`ятає, зустрів ОСОБА_9 , який жалівся на біль у боку, нозі та ходив кульгаючи. В подальшому неодноразово зустрічався із потерпілим, який говорив, що болі після бійки залишилися.

Показами свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що з потерпілим та обвинуваченим знайомий, як із сусідами по селу. Самої бійки, яка відбулася між ними в серпні 2021 року, він не бачив, але ОСОБА_9 наступного дня йому розповідав, що він побився із ОСОБА_7 і після цієї бійки у нього все болить, також повідомив, що звернувся до дільничного. Цього дня ОСОБА_9 на роботу не поїхав через погане самопочуття і повернувся до роботи приблизно через тиждень. В той час у ОСОБА_9 ще лишилися синці й подряпини на обличчі та нозі, а також він говорив, що у нього болить бік.

Показами свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що є дружиною обвинуваченого по справі ОСОБА_7 19.08.2021 вони перебували на шиномонтажі по вул. Гагаріна в с.Ладижинка, де вона та її чоловік спілкувались з ОСОБА_9 з приводу водопроводу. Під час бесіди ОСОБА_9 почав грубити, ображати її, тому вона не витримала, взяла палку та нею вдарила ОСОБА_9 по голові, він дав їй «здачі», вдаривши її рукою. Чоловік вступився за неї і розпочалася бійка, під час якої ОСОБА_7 розмахував руками та кудись попав по ОСОБА_9 ..

Показами свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що в серпні 2021 року працювала продавцем у продуктовому магазині по вул. Гагаріна в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області. При цьому, в цей період, зокрема й 22.08.2021, коли вона згідно графіка була на роботі, біля магазину не було будь-яких подій за участі ОСОБА_9 , зокрема їй не відомо про те, щоб останній падав з велосипеда та після чого просив у неї води. Якщо б таке відбулось, то про це б говорили в селі, оскільки всі знають один одного.

Крім того винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого діяння підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 від 06.09.2021 з фототаблицями, згідно якого останній показав яким чином наносились йому удари ОСОБА_7 , внаслідок яких спричинені тілесні ушкодження;

- даними протоколу слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 від 07.09.2021 з фототаблицями, згідно якого останній показав, яким саме чином ОСОБА_7 наносив удари, внаслідок яких спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_9

- даними протоколу огляду місця події від 07.09.2021 з фототаблицями, а саме прилеглої території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено, в тому числі, камеру відеоспостереження та поліпропіленову трубу;

- даними протоколу огляду предметів від 08.09.2021, а саме відеозапису з камери відео-спостереження від 19.08.2021 з місця вчинення злочину, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_9 , згідно якого останній вказав, що на відеозаписі об 14 год. 01 хв. 01-03 сек. ОСОБА_7 його пхнув внаслідок чого він упав та ударився лівою ногою, а об 14 год. 01 хв. 22 сек. ОСОБА_7 завдав йому своєю правою ногою удар в область тулуба з лівого боку після чого у зазначеному місці потерпілий відчув різкий біль;

- даними відеозапису з камери відео-спостереження за адресою: АДРЕСА_2 від 19.08.2021, згідно якого зафіксовані обставини бійки, що відбулась між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , під час якої останній наносив удари потерпілому руками та ногами по різним частинам тіла;

- даними висновку судово-медичного експерта №05-7-01/457 від 10.09.2021 згідно якого у ОСОБА_9 виявлено закритий перелом заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків та косо-смугасті садна від верхньої до нижньої третини лівої гомілки по передньо-бічній поверхні. Дані тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому заднього відрізка 6-го ребра зліва без зміщення уламків, відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а косо-смугасті садна від верхньої до нижньої третини лівої гомілки по передньо-бічній поверхні, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можливо в час та за обставин, вказаних освідуваним. Утворення даних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 власноручно або при падінні з висоти власного росту малоймовірне. Утворення вказаних тілесних ушкоджень при обставинах вказаних під час проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_16 можливе. Утворення тілесних ушкоджень в ділянці лівої гомілки у ОСОБА_9 при обставинах вказаних на відеозаписі з камери відеоспостереження з місця вчинення злочину, а саме де ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_9 внаслідок чого він упав та ударився лівою ногою, не виключається. Утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 при обставинах вказаних на відеозаписі з камери відеоспостереження з місця вчинення злочину, а саме де ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 своєю правою ногою удар в область тулуба з лівого боку, не виключається. У висновку експерт також посилається на висновок спеціаліста від 31.08.2021, згідно якого при огляді ОСОБА_9 31.08.2021 у останнього відчувалась біль при пальпації в проекції 5-6 ребер по передньо-пахвиній лінії та були наявні косо-смугасті садна від верхньої до нижньої третини лівої гомілки. Також на дослідження надано оригінал медичної картки хворого ОСОБА_23 та медичних документів, які вказують, що 20.08.2021 та 30.08.2021 останній оглядався лікарем-травматологом та проходив рентген, унаслідок чого йому було поставлено діагноз забій правого колінного суглобу та закритий перлом 6 ребра зліва.

- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_24 , який пояснив, що проводив експертизу та складав висновок щодо тілесних ушкоджень потерпілого по цій справі ОСОБА_9 . Висновок №05-7-01/457 від 10.09.2021. Для виконання експертизи йому були надані матеріали кримінального провадження (протоколи допиту потерпілого та свідка, слідчого експерименту, відеозапис), а також медична документація та поставлені питання, на які він надав висновок. При цьому, ним встановлено, що огляд потерпілого відбувався лікарями 20.08.2021 та 30.08.2021, а також 31.08.2021 здійснювалось його освідування та виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження не могли бути ним отримані внаслідок падіння з висоти власного зросту але цілком можливо, що такі ушкодження утворились за обставин, зазначених під час слідчих експериментів з потерпілим та свідком. Крім того, ним досліджувалося відео, з обставин якого утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 внаслідок удару ногою обвинуваченого не виключається. Щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 внаслідок падіння, зокрема з велосипеду, то таке питання перед ним під час експертизи не ставилося, а тому роз`яснень з цього приводу він надавати не уповноважений;

Оцінюючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, колегія суддів вважає, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_7 доведене.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_9 .

Невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушеннґ, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про нібито домовленість між свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 та самого потерпілого ОСОБА_9 які надали обвинувальні показання проти ОСОБА_7 ..

Покази даних свідків наданих ними під час судового розгляду в суді першої інстанції, які є чіткими, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають жодних сумнівів у їх правдивості. Дані покази узгоджуються з іншими письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Крім того зі свідком ОСОБА_16 07.09.2021 був проведений слідчий експеримент, за результатами якого, останній розповів та відтворив обставини події, що мала місце 19.08.2021, а саме показав як саме ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Матеріали кримінального провадження не містять даних які б спростували обвинувальні покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 та самого потерпілого ОСОБА_9 .

Показанням свідків сторони захисту, а саме показанням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 судом першої інстанції була надана обґрунтована оцінка з приводу того, що вони не були свідками події кримінального правопорушення, що мало місце 19.08.2021. В суді першої інстанції дані свідки не надали переконливих пояснень про те, як вони дізнались про розгляд справи в суді через 2 роки після події, при цьому під час досудового розслідування клопотання про їх допит захисником не заявлялось, хоча про їх існування обвинуваченому було відомо.

Крім того дані покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не узгоджуються між собою та з іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження та не спростовують спричинення тілесних ушкоджень потерпілому за обставин, що мало місце 19.08.2021.

За вказаних обставин, доводи захисника в апеляційній скарзі стосовно отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 саме під час падіння з велосипеда, що на думку захисника підтверджується зокрема показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є безпідставними.

Дані твердження захисника також спростовуються показами свідка ОСОБА_22 , яка пояснила, що в серпні 2021 року працювала продавцем у продуктовому магазині по вул. Гагаріна в с. Ладижинка Уманського району Черкаської області. При цьому, в цей період, зокрема й 22.08.2021 вона не бачила падіння ОСОБА_9 з велосипеда та до неї ніхто не звертався з проханням дати води, а інших продавців в магазині не було.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 05-7-01/457 від 10.09.2021, утворення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 власноручно або при падінні з висоти власного зросту малоймовірна.

Крім того згідно показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , які повідомили, що їм нічого не відомо про факт падіння ОСОБА_9 22.08.2021 з велосипеда. Свідок ОСОБА_16 під час його додаткового допиту в суді першої інстанції пояснив, що в період з 20 по 22 серпня 2021 року він кожного дня провідував ОСОБА_9 у якого боліла нога та лівий бік, тому він не міг сідати на велосипед, оскільки не міг майже ходити та постійно кульгав.

Відповідно до кримінального процесуального законодавства, суд розглядає справу лише щодо тих осіб, яким пред`явлено обвинувачення. Якщо обвинувачення пред`явлено лише одному обвинуваченому, то суд розглядає справу тільки щодо нього. Це означає, що суд не може розглядати справу щодо інших осіб, які не є фігурантами обвинувального акту.

Відтак, посилання в апеляційній скарзі захисника на той факт, що ОСОБА_7 в той же день 19.08.2021р. звернувся з заявою про неправомірні дії ОСОБА_9 до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області жодним чином не впливають на прийняте судом рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що саме звернення 19.08.2021 ОСОБА_7 до правоохоронних органів спонукало потерпілого ОСОБА_9 через два тижні після конфлікту звернутись із заявою стосовно неправомірних дій ОСОБА_10 до поліції, не заслуговують на увагу, оскільки потерпілий може звернутися до лікаря в будь-який час, коли відчуває потребу у медичній допомозі через отримані тілесні ушкодження або погіршення стану здоров`я, спричинені кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про те, що заподіяна фізична шкода потерпілому ОСОБА_9 вчинялась ОСОБА_7 в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала його дружині ОСОБА_18 .

Стаття 122 КК України передбачає відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Згідно із ст. 39 КК крайня необхідність - це правомірне заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам з метою усунення небезпеки, що загрожує охоронюваним законом правам людини, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподі¬яна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.

Стан крайньої необхідності виникає за наявності відповідної підстави, яка характеризується двома елементами: і) небезпекою, що безпосередньо загрожує пра¬воохоронюваним інтересам особи, суспільства або держави і 2) обстановкою, що свідчить про неможливість усунення цієї небезпеки іншими засобами, крім заподі¬яння шкоди таким же правоохоронюваним інтересам. Наявності однієї лише небез¬пеки ще недостатньо для виникнення стану крайньої необхідності. Цей стан тому і визнається станом крайньої необхідності, що викликається такою обстановкою, за якої особа вимушена вдатися до заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам як до останнього, крайнього засобу усунення небезпеки, що загрожує.

Матеріалами кримінального провадження не встановлено такої небезпеки, що загрожує охоронюваним законом правам людини та за якої ОСОБА_10 був вимушений вдатися до заподіяння шкоди Пасічнюку, як до крайнього засобу усунення небезпеки та в даній ситуації не може бути усунута іншими засобами. Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_18 , яка є дружиною обвинуваченого першою вдарила потерпілого ОСОБА_14 палкою по голові, що підтверджується її показаннями наданими в суді першої інстанції.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що ОСОБА_10 діяв у стані крайньої необхідності.

Враховуючи вищевикладене, встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини свідчать про те, що саме ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 крім показів потерпілого, свідків, підтверджується даними судово-медичної експертизи, даними протоколів слідчого експеримента та відеозаписом з камери відео-спостереження, які узгоджуються між собою та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому діянні, передбаченому ч.1 ст.122 КК України.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, обставин кримінального правопорушення, призначив покарання яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів та в межах санкції ч.1 ст.122 КК України із застосуванням статей 75,76 КК України звільнив ОСОБА_10 від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_10 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2025, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 404,405,407,419 КПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2025 щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді -