Справа № 442/3698/25
Провадження № 1-кс/442/674/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна (захисника ОСОБА_4 ) адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з начальником Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Старший слідчий слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду у межах кримінального провадження №0000908, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.307 КК України, з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи наступним.

В обгрунтування клопотання зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи всупереч положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами, та доповненнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (час, місце, спосіб), а також у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав і в подальшому приблизно до 16:14 год 17.12.2024 за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав психотропну речовину обіг якої обмежено - «Амфетамін», масою не менше 0,0293 грами, з метою її незаконного збуту.

У подальшому 17.12.2024 приблизно о 16:14 год ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №4 на вулиці Лесі Українки в м.Дрогобичі, реалізовуючи свій умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини - «Амфетамін», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 фольговий згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «Амфетамін», загальною масою 0,0293 грам за що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 350 гривень.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи всупереч положень Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами, та доповненнями, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах (час, місце, спосіб), а також у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав і в подальшому приблизно до 17:07 год 08.01.2025 за місцем свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав психотропну речовину обіг якої обмежено- «Амфетамін», масою не менше 0,1010 грами, з метою її незаконного збуту.

У подальшому 08.01.2025 приблизно о 17:07 год ОСОБА_4 , перебуваючи в під`їзді будинку №10 на вулиці Л.Українки в м.Дрогобичі, реалізовуючи свій умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини - «Амфетамін», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, незаконно, повторно, збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 фольговий згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить в собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - «Амфетамін», загальною масою 0,1010 грам, за що отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 500 гривень.

20.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку з тим, що санкція частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, пунктом 3 частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України допускається арешт майна підозрюваного з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_9 під страхом покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.307 КК України, зможе відчужити квартиру АДРЕСА_2 , що знаходиться у власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , та автомобіль HONDA ACCORD, д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить йому на праві приватної власності, що призведе до невиконання завдань кримінального провадження, тож враховуючи вищенаведене, вказує, що необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий у судовому засіданні просив суд задоволити подане клопотання з підстав, наведених у ньому.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого про арешт майна, зважаючи на його необґрунтованість. Вказав, що автомобіль не є предметом злочину, не зберіг на собі сліди злочину, а відтак, підстав для задоволення клопотання немає. Крім того, квартира належить ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Заслухавши слідчого та захисника підозрюваного, перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідча суддя встановила наступне.

У провадженні слідчого відділу Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000908 від 03.09.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

20.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.05.2025квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної приватної власності ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності, р.№ НОМЕР_2 , 31.01.2006, Комісія з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради.

Згідно з листом ТСЦ МВС №4642 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях від 13.05.2025 автомобіль марки HONDA ACCORD, д.н.з. НОМЕР_1 VIN на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Тобто, арешт, який застосовується з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладається на майно особи, яка є підозрюваною у вчиненні кримінального правопорушення. У даному випадку квартира належить не лише підозрюваному, а й іншим особам, які в даному кримінальному провадженні не є підозрюваними. При цьому, у вказаному майні не визначено частки його співвласників.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦК України спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Накладення арешту на майно, що є у спільній сумісній власності, без виділу частки підозрюваного, є порушенням передбачених Конвенцією гарантій права власності другого співвласника, який не є учасником кримінального провадження і не несе тягар відповідальності за дії підозрюваного.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 є співвласником квартири АДРЕСА_2 (на праві спільної сумісної власності), слідча суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки зазначена квартира належить як підозрюваному, так й іншим особам, які в даному кримінальному провадженні не мають статусу підозрюваних. Тому у задоволенні клопотання в цій частині слід відмовити.

Крім того, враховуючи, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 , згідно з інформацією ТСЦ МВС №4642, перебуває автомобіль "HONDA ACCORD", д.н.з. « НОМЕР_1 », слідча суддя з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання вважає за необхідне накласти арешт на вказаний транспортний засіб шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, що є розумним та співрозмірним заходом, що відповідає завданням кримінального провадження, а тому клопотання в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.307 КК України, що може бути підставою для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, може бути виконане.

Метою та підставами накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному, є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

Клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 про арешт майна задоволити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно, а саме: автомобіль "HONDA ACCORD", д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути вказаний транспортний засіб для користування та відповідального зберігання ОСОБА_4 .

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Копію ухвали надіслати, у відповідності до ч. 7 ст. 173 КПК України, слідчому, прокурору не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2025.

Слідча суддя ОСОБА_1