Справа № 297/3419/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , власника майна ОСОБА_9 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту на майно по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 01.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000830 від 01.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

30 травня 2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту на майно по кримінальному провадженню за № 0000830 від 01.04.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Клопотання мотивує тим, що арештоване майно не є речовим доказом, не належить обвинуваченому, а його подальше утримання під арештом порушує принцип пропорційності. Зокрема просить скасувати арешт на: грошові кошти в іноземній валюті в сумі 900 доларів США, які є особистою власністю (подарунками) і заощадженнями, що підтверджується довідкою про доходи а також тим, що під час обшуку дані грошові кошти були виявлені в подарункових вітальних конвертах;Мобільного телефону марки «Іphone» 10, IMEI НОМЕР_1 без sim-картки, що належить неповнолітній дитині ОСОБА_10 , яка користувалась ним в тому числі в цілях навчання;Мобільного телефону марки «Іphone» 6s, IMEI НОМЕР_2 з sim-карткою: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_9 ; Мобільного телефону марки «Іphone» 12 Pro, IMEI НОМЕР_4 з sim-карткою, що НОМЕР_5 належить неповнолітній дитині ОСОБА_10 , яка користувалась ним в тому числі в цілях навчання; Мобільного телефону марки «Іphone» 13 Promax, IMEI НОМЕР_6 з sim-карткою: НОМЕР_7 , який належить дружині ОСОБА_9 ; Планшету «Ipod Air» (Apple iPad), IMEI НОМЕР_8 , який належить неповнолітній дитині ОСОБА_10 , яка користувалась ним в тому числі в цілях навчання; Банківської картки «Монобанк»: НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_11 , яка належить малолітньому сину ОСОБА_12 ; Накопичувач HP SSD 512 Gb та 2 usb-накопичувачі марок «SP» та «WD» також належать ОСОБА_9 ..

Власник майна ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала своє клопотання та просила задовольнити з підстав викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_13 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання частково. Оскільки вважає, що скасування арешту на грошові кошти є передчасним. Вважає, що власник майна не довела походження даних грошових коштів.

Заслухавши думку учасників та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду № 308/5922/24 (1-кс/308/4234/24) від 18.07.2024 задоволено клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_14 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_15 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000830 від 01.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Як вбачається з даної ухвали, необхідність накладення арешту на вказане майно була обумовлена метою збереження речових доказів та недопущення знищення слідів кримінального правопорушення на ньому.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речі та документи, що були вилучені під час досудового розслідування, підлягають поверненню, якщо вони не визнаються речовими доказами або не підлягають конфіскації.

Судом встановлено, що у межах розслідування даного кримінального провадження, 04.07.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 було проведено обшук, під час якого вилучено ряд речей, зокрема грошові кошти, мобільні телефони, планшет, електронні носії інформації та інше майно, що згодом було арештоване ухвалою слідчого судді від 18.07.2024, яку залишено без змін ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 14.10.2024.

Як убачається з поданого клопотання та доданих до нього документів, частина арештованого майна належить не обвинуваченому, а його дружині ОСОБА_9 та їхнім неповнолітнім дітям. До клопотання додано протоколи оглядів предметів, що свідчать про відсутність на вказаних пристроях будь-якої інформації, яка має значення для кримінального провадження. Зокрема, оглянуті телефони, планшет, SSD-накопичувачі та банківська картка не містять жодних даних, що підтверджують їх зв`язок з предметом обвинувачення. Грошові кошти в сумі 900 доларів США знаходились у подарункових конвертах, що підтверджує їх особистий характер.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається лише у разі існування обґрунтованих підстав вважати, що воно є предметом або знаряддям злочину, здобуте злочинним шляхом, підлягає конфіскації або може бути використане як доказ. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований, якщо в подальшому його застосування є необґрунтованим або в ньому відпала потреба.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 761/26643/16-к зазначено, що арешт майна третіх осіб можливий лише у разі наявності доказів, що підтверджують або зв`язок майна із предметом злочину, або факт недобросовісного набуття. Подібна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 569/8748/20.

У рішенні ЄСПЛ «Смирнов проти Росії» (2007) вказано, що втручання у право власності має бути обґрунтованим та відповідати легітимній меті. У цьому випадку така мета відсутня, оскільки майно не є речовим доказом і не становить інтересу для кримінального провадження.

За приписами ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

ОСОБА_9 доведено, що майно належить їй та її дітям, жодним чином не пов`язано з обвинуваченням у справі, а тому подальше обмеження права власності є надмірним та порушує принцип пропорційності, закріплений у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування арешту до зазначеного майна підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 174, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_9 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2024 у кримінальному провадженні №0000830, на:

- грошові кошти в іноземній валюті в сумі 900 доларів США,

-мобільний телефон марки «Іphone» 10, IMEI НОМЕР_1 без sim-картки,

-мобільний телефон марки «Іphone» 6s, IMEI НОМЕР_2 з sim-карткою: НОМЕР_3 ,

-мобільний телефон марки «Іphone» 12 Pro, IMEI НОМЕР_4 з sim-карткою, НОМЕР_5 ;

-мобільний телефон марки «Іphone» 13 Promax, IMEI НОМЕР_6 з sim-карткою: НОМЕР_7 ,

- планшет «Ipad Air» (Apple iPad), IMEI НОМЕР_8 ,

- банківську картку «Монобанк»: НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_11 ,

- накопичувач HP SSD 512 Gb та 2 usb-накопичувачі марок «SP» та «WD».

В іншій частині ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2024 у кримінальному провадженні №0000830 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_16