Номер провадження:1-кс/521/2399/25
УХВАЛА

26 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001594 від 12.11.2024 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина Молдови, маючого посвідку на постійне проживання в Україні від 19.07.2018 №ІН170727, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з клопотання слідчого, 12 листопада 2024 року близько 06 години 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_8 ) допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3.(6), 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

-п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення виразились в тому, що 12 листопада 2024 року близько 06 години 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_8 , керуючи в темний час доби, при ясній погоді, технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz 318CDI», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись в Хаджибейському районі м. Одеси по асфальтобетонному, сухому покриттю проїжджої частини вул. Люстдорфська дорога з боку вул. Артилерійська в напрямку 1-ої ст. Люстдорфської дороги, у лівій смузі руху за наявності двох смуг для руху в його напрямку, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, напроти центрального входу на 2-ге Християнське кладовище, розташованого за адресою: Люстдорфська дорога №6, при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2, а також дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху та не зупинився, продовжив рух та виїхав на пішохідний перехід, внаслідок чого у своїй лівій смузі руху, передньою правою частиною кузову автомобіля марки «Mercedes-Benz 318CDI», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїжджу частину вул. Люстдорфська дорога, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, з права на ліво по ходу руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, що не проникає в черепну порожнину в формі струсу головного мозку, забійної рани лобної ділянки, саден в області лобної ділянки, носу, верхньої губи, пара орбітальної гематоми зліва, закритої травми грудної клітини, у вигляді уламкових переломів лівих 5-8 ребер зі зміщенням уламків, закритого уламкового перелому тіл обох кісток лівого передпліччя в середніх третинах зі зміщенням уламків, садна лівої кисті, відкритого уламкового перелому тіл обох кісток лівої гомілки у верхніх третинах зі зміщенням уламків та забійною раною верхньої третини лівої гомілки в проекції переломів, які складають єдиний морфологічний комплекс автомобільної травми і оцінюються разом за критерієм небезпеки для життя, згідно п. 2.1.1 «а» та п. 2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 року відноситься до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Шляхом належного виконання вимог пунктів 1.5, 2.3.(6), 18.1. «Правил дорожнього руху України», водій ОСОБА_10 гарантовано мав технічну можливість уникнути ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди та спричиненням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

23.06.2025 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За переконанням слідчого, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 12.11.2024 року, схемою до нього; висновками експертів від 21.12.2024 №СЕ-19/116-24/24677-ІТ та від 21.12.2024 №СЕ-19/116-24/24445-ІТ; висновком експертів від 12.06.2025 року; висновком експерта №51 від 14.01.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 05.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 13.12.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.01.2025; протоколом допиту підозрюваного від 23.06.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний матиме можливість вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, оскільки вважала мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 такий запобіжний захід.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив суд обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, надав суду свої письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_11 підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та додані матеріали, які обґрунтовують його доводи, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина 2 ст. 177 КПК України закріплює, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, при встановленні наявності ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує тяжкість покарання за інкримінований ОСОБА_15 в провину злочин, який є тяжким, покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Показання вказаних осіб мають суттєве значення для доведення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. В умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо або використовуючи зв`язки з іншими особами, впливати на свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення, погрози тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Разом із цим, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності притягується вперше, у останнього наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема він одружений та має на утриманні неповнолітню доньку. Також, останній з моменту дорожньо транспортної пригоди надав добровільному потерпілому грошові кошти у сумі 56 000 тисяч гривень на лікування, що підтверджується наданими копіями квитанцій.

Так, цілодобовий домашній арешт суттєво обмежує право підозрюваного ОСОБА_4 на працю і на заробіток, та негативно впливає на обов`язок особи утримувати інших осіб, що може потягнути негативні наслідки як для неї, так і для членів її родини.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що під час розгляду клопотання були встановлені обставини, які суттєво зменшують ступінь ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_16 дій, передбачених ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час доби з покладанням відповідних процесуальних обов`язків на останнього, із метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, слідчий суддя також враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_15 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, відсутність судимостей.

За вказаних підстав, слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби до підозрюваного ОСОБА_4 буде достатнім та необхідним для належної поведінки останнього, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу на даний час, під час розгляду клопотання, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 ) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 ) обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1.прибувати до слідчого, прокурора або суду за їх викликом;

2.не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.утримуватися від спілкування із свідками і потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_17 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, покласти на співробітників Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 57 днів, тобто в межах строку досудового розслідування, і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 26.06.2025. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 21.08.2025.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_18