Справа № 991/7113/25
Провадження 1-кс/991/7181/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (ВАКС) ОСОБА_1 (далі-слідчий суддя чи суд),

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 і захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання прокурора САП ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків і

клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу щодо

ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Львові, громадянин України, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ),

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 3 статті 369, частиною 1 статті 14/частиною 3 статті 369 Кримінального кодексу України (далі КК),

у кримінальному провадженні №0000054 від 01.02.2024

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

09.07.2025 до ВАКС надійшло клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000054 від 01.02.2024, для розгляду якого відповідно до статті 35 КПК і протоколу автоматизованого визначення слідчого судді визначено слідчого суддю ОСОБА_1 в судовій справі №991/7113/25 (провадження 1-кс/991/7181/25), яким призначено судовий розгляд на 11.07.2025 з перервою до 16.07.2025, 18.07.2025.

16.07.2025 до ВАКС надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (САП) ОСОБА_3 ,(далі прокурор) про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000054 від 01.02.2024, для розгляду якого відповідно до статті 35 КПК і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено слідчого суддю ОСОБА_1 в судовій справі №991/7324/25 (провадження 1-кс/991/7390/25).

17.07.2025 ухвалою суду об`єднано в одне судове провадження із присвоєнням єдиного унікального номера судової справи №991/7113/25 (провадження 1-кс/991/7181/25) матеріали судових справ №991/7113/25 (провадження 1-кс/991/7181/25) і №991/7324/25 (провадження 1-кс/991/7390/25).

18.07.2025 під час судового розгляду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , для розгляду якого відповідно до статті 35 КПК і протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено слідчого суддю ОСОБА_1 в судовій справі №991/7376/25 (провадження 1-кс/991/7447/25).

18.07.2025 слідчий суддя з метою дотримання розумних строків кримінального провадження, як засади передбаченої статтею 28 КПК, ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, об`єднав матеріали судових справ №991/7113/25 (провадження 1-кс/991/7181/25) і №991/7376/25 (провадження 1-кс/991/7447/25) із присвоєнням єдиного унікального номера судової справи №991/7113/25 (провадження 1-кс/991/7181/25) та здійснено судовий розгляд.

2. Короткий виклад клопотань і позицій учасників судового провадження.

2.1. Прокурор у клопотанні про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного просив: « Продовжити на 2 місяці строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що визначені ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025, а саме: прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування, прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000054, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; здати на зберігання до відповідних органів державної міграційної служби всі свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю»,

що обґрунтовувалось зокрема таким: « Детективами Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування, а прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000054 від 01.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України.

Повідомлення про підозру зазначеним ОСОБА_4 складено 15.05.2025 заступником Генерального прокурора керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 , яке цього ж дня йому вручено відповідно до вимог ст. ст. 278, 481 КПК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення Львівської обласної ради народних депутатів від 20 червня 1990 року обраний головою Червоноармійського районного суду міста Львова. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 16 травня 1992 року Червоноармійський район міста Львова перейменовано на Личаківський. Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 06.04.2000 №1617-ІІІ обраний суддею цього суду безстроково.

Указом Президента України «Про призначення голів, заступників голів судів, звільнення голови суду, переведення суддів» від 25.01.2001 №52/2001 ОСОБА_4 переведений на посаду судді Франківського районного суду міста Львова та призначений його головою.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 22.03.2001 №2335-ІІІ обраний суддею арбітражного суду міста Києва.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.03.2006 №3565-ІV ОСОБА_4 обраний безстроково суддею місцевого окружного адміністративного суду міста Києва, а Указом Президента України «Про призначення голови місцевого адміністративного суду» від 09.06.2006 №501/2006 призначений головою цього суду.

17.05.2010 Вищою радою юстиції ухвалені рішення №344/0/15-10 та №345/0/15-10 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва за порушення присяги.

21.05.2010 за вихідним №17/0/12-10 до Верховної Ради України надіслано подання Вищої ради юстиції про звільнення судді ОСОБА_4 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 03.06.2010 №2316-VI ОСОБА_4 звільнено з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом про визнання незаконними та скасування рішень №344/0/15-10 та №345/0/15-10, Постанови №2316-VI. Вищий адміністративний суд України відмовив у задоволенні вказаного позову, про що 13.08.2010 ухвалено рішення.

19.01.2017 ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Куликов та інші проти України», у тому числі за заявою ОСОБА_4 №9740/11, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: п.1 ст.6 Конвенції у зв`язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 13.08.2010 та просив прийняти нове рішення про задоволення позову.

31.05.2018 Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №800/305/17 за позовом ОСОБА_4 вирішено передати на повторний розгляд Вищої ради правосуддя вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 26.01.2021 №116/0/15-21 відмовлено у звільненні ОСОБА_4 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.01.2024 №2/пс-24 відмовлено судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_4 у внесенні до Вищої ради правосуддя рекомендації про переведення судді ОСОБА_4 на посаду судді Київського окружного адміністративного суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №990/56/24 залишено без змін рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.05.2024, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення від 16.01.2024 №2/пс-24.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 01.04.2025 №674/0/15-25 ОСОБА_4 звільнено з посади судді Окружного адміністративного суду м. Києва у відставку.

У грудні 2023 року (точний час та місце в ході досудового розслідування невстановлений) суддя ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи корисливі мотиви, у грудні 2023 року вчинив умисні злочини у сфері службової діяльності за таких обставин.

02.12.2023 у міжнародному пункті пропуску «Шегині» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для перетину державного кордону на виїзд з України пред`явив прикордонній службі паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.07.2023.

Працівники 7 ІНФОРМАЦІЯ_3 цей паспорт у ОСОБА_9 вилучили та відмовили йому в перетині кордону.

04.12.2023 у міжнародному пункті пропуску « ІНФОРМАЦІЯ_4 вилучено поданий на прикордонний контроль документ паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 07.07.2023 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відмовлено йому в перетині кордону.

Тоді ж у ОСОБА_9 вилучено паспорт громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії № НОМЕР_3 , виданий 12.07.2023, орган видачі НМРО.

У грудні 2023 року (точні дата, час та місце органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 стало відомо про вилучення паспортів та бажання ОСОБА_9 усунути перешкоди для виїзду за кордон.

У ОСОБА_4 виник умисел на підбурення ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди судді Львівського окружного адміністративного суду, який відповідно до п.2 примітки до ст.368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище, за вчинення дій в інтересах ОСОБА_9 з використанням наданої йому влади, зокрема за постановлення судового рішення на користь ОСОБА_9 , скасування рішень про відмову в перетині кордону та вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

13.12.2023 у період часу з 10 год 06 хв по 10 год 18 хв ОСОБА_9 у ході зустрічі з ОСОБА_4 особисто розповів про обставини вилучення в нього двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон, а також про вилучення паспорта громадянина Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

ОСОБА_4 , діючи з метою підбурення, повідомив ОСОБА_9 про те, що має стійкі ділові, особисті та родинні зв`язки з деякими суддями Львівського окружного адміністративного суду, яким може передати неправомірну вигоду за винесення судового рішення про скасування рішення про відмову в перетині державного кордону України, зобов`язання забезпечити вільний перетин державного кордону ОСОБА_9 та повернення паспорта, вилученого 02.12.2023.

Як результат, ОСОБА_4 вчинив дії, спрямовані на підбурення ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди судді Львівського окружного адміністративного суду, у провадженні якого буде перебувати поданий ОСОБА_9 позов: - у сумі 10 000 неназваних грошових одиниць за судове рішення про скасування рішення про відмову в перетині державного кордону, зобов`язання забезпечити вільний перетин державного кордону та повернення паспорта громадянина України для виїзду за кордон; - у сумі 5 000 неназваних грошових одиниць додатково за звернення винесеного рішення до негайного виконання.

Після одержання згоди ОСОБА_9 ОСОБА_4 повідомив, що потрібно найближчим часом подати відповідну позовну заяву до Львівського окружного адміністративного суду. При цьому тотожні позови та заяви про їх забезпечення слід подавати доти, поки вони не будуть розподілені на суддю, з яким/якою ОСОБА_4 зможе вирішити питання про винесення потрібного рішення за неправомірну вигоду.

ОСОБА_4 також повідомив ОСОБА_9 , що наступного тижня поїде до м. Львова для вирішення питань, пов`язаних із позовом, але до Нового року рішення отримати не вдасться, слід розраховувати на 04 або 05 січня.

Таким чином, ОСОБА_4 підбурював ОСОБА_9 до надання неправомірної вигоди судді Львівського окружного адміністративного суду.

Також ОСОБА_4 підшукував засоби з метою вчинення злочину та співучасників, чим створював умови для вчинення кримінального правопорушення надання неправомірної вигоди судді Львівського окружного адміністративного суду за прийняття ним рішення в інтересах ОСОБА_9 .

У подальшому, 15.12.2023 (п`ятниця) у період часу з 14 год 07 хв по 14 год 26 хв, у ході зустрічі з ОСОБА_9 ОСОБА_4 підтвердив намір поїхати до м. Львова для вирішення питання щодо позову наступного тижня («в п`ятницю після обіду або в суботу»).

На виконання свого злочинного плану ОСОБА_4 22.12.2023 (п`ятниця) прибув до м. Львова, та перебував там до 29.12.2023.

21.12.2023 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_9 до ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , далі - військова частина НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії (справа №380/29999/23), а саме: - визнати протиправними та скасувати рішення військової частини НОМЕР_5 від 02.12.2023 про відмову в перетинанні державного кордону України на виїзд з України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - зобов`язати військову частину НОМЕР_5 забезпечити вільний перетин державного кордону ОСОБА_9 за паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , виданим 13.12.2023, орган що видав 8018, за умови відсутності законних підстав для відмови в перетині державного кордону; - зобов`язати військову частину НОМЕР_5 повернути ОСОБА_9 паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 07.07.2023, орган, що видав 8037.

Проте, злочинний умисел не було доведено до кінця, оскільки справу за позовом ОСОБА_9 розглянуто суддею, щодо якої ОСОБА_4 не зміг скористатися своїми зв`язками для вирішення питання про ухвалення судового рішення на користь ОСОБА_9 за неправомірну вигоду.

Так, судову справу №380/29999/23 розподілено на суддю Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , яка судовим рішенням від 29.12.2023 відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_9 про забезпечення позову, а 23.02.2024 у задоволенні позову ОСОБА_9

15.05.2025 заступником Генерального прокурора керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України, яке цього ж дня йому вручено відповідно до вимог ст. ст. 278, 481 КПК України».

Також в клопотанні стверджувалось, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: 1) протоколом від 01.02.2024 за результатами НСРД аудіо- відеоконтроль особи відносно ОСОБА_9 , у ході якої зафіксовано зустріч 13.12.2023 ОСОБА_9 з ОСОБА_4 , на якій останній повідомив про свої дружні та родинні зв`язки у Львівському окружному адміністративному суді, яким може передати неправомірну вигоду в розмірі 10 000 неназваних грошових одиниць за винесення судового рішення про скасування рішення про відмову в перетині державного кордону України, зобов`язання забезпечити вільний перетин державного кордону ОСОБА_9 та повернення паспорта, вилученого 02.12.2023 та ще 5 000 неназваних грошових одиниць додатково за звернення винесеного рішення до негайного виконання; 2) ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.11.2024, якою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні № 0000054 результатів НСРД; 3) протоколом огляду від 20.11.2024, у якому наявні відомості щодо судової справи №380/29999/23 за позовом ОСОБА_9 , поданим до Львівського окружного адміністративного суду 21.12.2023 щодо повернення йому паспорту, забезпечення вільного перетину кордону; 4) протоколами оглядів від 20.11.2024, 21.11.2024, 10.03.2025, якими підтверджуються обставини, які обговорювались між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ; 5) протоколами огляду від 13.12.2024, якими встановлено наявність дружніх та родинних зв`язків ОСОБА_4 з суддями Львівського оружного адміністративного суду, зокрема суддями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; 6) висновком експерта від 06.02.2025, яким підтверджується, що ОСОБА_9 спілкувався 13.12.2023 та 15.12.2023 саме з ОСОБА_4 ; 7) протоколом огляду інформації операторів мобільного зв`язку від 13.03.2025, яким підтверджується, що ОСОБА_4 перебував у м.Львові з 22.12.2023 по 29.12.2023; 8) іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Окрім того, у клопотанні зазначались обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, а саме, що «на даний час загальних обсяг зібраних у ході досудового розслідування доказів та інших матеріалів зазначеного кримінального провадження становить 5 томів, із якими, за результатами досудового розслідування необхідно ознайомити сторону захисту, а строк запобіжного заходу відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу може бути продовжений в межах строків досудового розслідування. Станом на 15.07.2025 підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокати не розпочали ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, незважаючи на надання доступу до них в порядку ст. 290 КПК України з 08.07.2025. Тобто стадія ознайомлення із матеріалами досудового розслідування кримінального провадження стороною захисту триває. Також, необхідно скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які також необхідно вручити підозрюваним та їх захисникам. Крім того, після звернення з обвинувальним актом до суду, наступне продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків можливе не раніше, ніж під час проведення підготовчого судового засідання. При цьому, положення Кримінального процесуального кодексу України визначають лише п`ятиденний строк для призначення дати підготовчого судового засідання після надходження обвинувального акту до суду. Водночас нормами КПК України не визначено граничних строків для проведення такого підготовчого судового засідання. Враховуючи викладене, обсяг матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, кількість підозрюваних та їх захисників, стан та темпи ознайомлення з матеріалами кримінального провадження існує обґрунтована необхідність в продовженні строку дії обов`язків покладених на підозрюваного попередньою ухвалою».

З огляду на наведене, у клопотанні зазначалось про існування таких ризиків, які не зменшились: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

2.2. Захисник ОСОБА_12 у клопотання про зміну запобіжного заходу просив: «Змінити підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід в межах кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч.1 ст. 14, с. 3 ст. 369 КК України із запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Припинити строк дії наступних обов`язків в межах кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369, ч.1 ст. 14, с. 3 ст. 369 КК України, зокрема: - не відлучатися із м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду; - повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 »,

що обґрунтовувалось зокрема таким: «Крім цього наявні об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, що обґрунтовую таким:

- Ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 у справі №991/4540/25 мотивована фактами та твердженнями, що дискримінують права підозрюванного, враховуючи його високий соціальний статус, визнаний авторитет серед органів правосуддя та юстиції, принижують його гідність, встановлюють непомірні обмеження, як для людини пенсійного віку, в якої наявний цілий ряд хронічних захворювань, зокрема:

-обов`язок не відлучатися із м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду обмежує конституційне право підозрюваного володіти власним, набутим в законний спосіб нерухомим майном, зокрема квартирою за адресою АДРЕСА_3 , яка розташована в частині міста Львів, в якому житловий фонд створений внаслідок забудови на початку минулого сторіччя, житлові будинки не лише визнані пам`ятками архітектури, але потребують постійного догляду, поточного ремонту, відновлення комунікацій, оскільки не додержання таких норм може призвести до аварій застарілих систем газових та електричних комунікацій, що в свою чергу поставить під загрозу майно, життя та здоров`я мешканців сусідніх помешкань та будинків.

- Крім цього, в провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №380/2696/21 за позовом ОСОБА_4 до Окружного адміністративного суду міста Києва та Державної судової адміністрації України про стягнення невиплаченої протягом 14 років суддівської винагороди, що, по-перше, вказує на необгрунтованість тверджень органу обвинувачення щодо заможності підозрюваного, оскільки саме незадовільний фінансовий стан підозрюваного зумовив його звернення до суду з таким позовом, а, по-друге, вирішення справи по суті прямо залежить від явки підозрюваного в судові засідання для підтримки своєї правової позиції, а обраний запобіжний захід та покладені на підозрюваного вищеперелічені обов`язки перешкоджатимуть реалізації законних процесуальних прав підозрюваного та поставить фінансовий стан підозрюваного на межу катастрофи;

- Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 є політично свідомим громадянином, який не залишав територію України на тривалий термін, не змінив постійного місця проживання у зв`язку із воєнним станом в країні, а відтак не має наміру цього робити в майбутньому. Також звертаю увагу суду на те, що з 2011-2024 роки ОСОБА_4 , як незаконно звільнений суддя, боровся за відновлення справедливості та поновлення його на посаді судді, що свідчить також про правову свідомість підозрюваного.

- Вважаємо неспроможними твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 має достатньо матеріальних ресурсів для того, щоб забезпечити своє проживання за кордоном, адже наданий перелік майна, яке у власності ОСОБА_4 та членів його сім`ї, аж ніяк не свідчить про заможний спосіб життя, а є таким, чого може досягнути пересічна українська сім`я упродовж трудової діяльності робочого життя;

- Жодних дій, які б свідчили про намагання підозрюваним чинити тиск на свідків/інших підозрюваних/ понятих/ експертів чи спеціалістів у цьому кримінальному провадженні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчому судді не було наведено, відсутні такі обставини і на час розгляду клопотання. Зокрема, відсутні будь-які заяви, рапорти, повідомлення чи інші документи, що підтверджують такі обставини. З огляду на це, посилання прокурора на існування ризику незаконного впливу на свідків та інших осіб, без належного доказування є безпідставним.

- Хочемо також зазначити, щодо обов`язку утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 який встановлений в ухвалі слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 у справі №991/4540/25 є такий, що дискримінує права підозрюваного, враховуючи його високий соціальний статус, визнаний авторитет серед органів правосуддя та юстиції, принижують його гідність, встановлюють непомірні обмеження, як для людини пенсійного віку, в якої наявний цілий ряд хронічних захворювань. Обов`язок утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є принизливим для підозрюваного, оскільки за роки роботи суддею здобув високий авторитет в першу чергу серед колег-суддів, якими є вищеперелічені особи. Такий обов`язок не лише нівелює всі професійні здобутки підозрюваного, але й принижує його гідність, як колишнього судді, підриває в його очах авторитет судової влади, негативно може вплинути на його психічне здоров`я, що прямо суперечить принципам кримінального процесуального закону, визначених в статті 2 КПК України;

- Звертаємо увагу слідчого судді, що прокурор неправильно трактується розмова ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . По-друге, при обгрунтуванні існування зазначеного ризику не було надано розумних підтверджень зазначеному, а сторона обвинувачення обмежилась лише висловленням припущень про можливе вчинення підозрюваним вказаних стороною обвинувачення дій.

Той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить автоматично про те, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 може вчинити кримінальні правопорушення з метою покращення свого фінансового становища для подальшого фінансування ухилення від кримінальної відповідальності є абсурдними та не заслуговують на увагу слідчого судді.

Наголошуємо на тому, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався».

2.3. У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку дії обов`язків та заперечив проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки застосований розмір застави забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 і захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання й просили змінити запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зазначивши у письмовому запереченні узагальнено практично те саме, що в клопотанні про зміну запобіжного заходу.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно із частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 7 статті 194 КПК визначено, що обов`язки, передбачені цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно із частинами 3 та 4 статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тобто клопотання про продовження строку дії обов`язків розглядаються згідно з загальними правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, відтак необхідно керуватись правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу (обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків) із врахуванням додаткових обставин, передбачених частиною 3 статті 199 КПК, а саме: обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

3.2. Відповідно до частини 1 статті 201 КПК підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 цього кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Водночас частинами 3, 4, 5 статті 201 КПК визначено, що до клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Статтею 203 КПК встановлено, що ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим кодексом.

З огляду на вищенаведене, обґрунтованість застосованого раніше запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, або внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його продовження чи пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Продовження, пом`якшення, зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження можуть змінюватись підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути продовжений, скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. У той же час підставами зміни запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами, наприклад, може бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме - змінилась кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення, однак існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.

Суд зазначає, що усталена практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) передбачає, що у разі належної поведінки підозрюваного чи обвинуваченого можливо пом`якшувати умови обмеження його прав та свобод, пов`язані зі застосуванням запобіжного заходу. Водночас практика ЄСПЛ свідчить, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива її втрати буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

3.3. Судом на підставі наявних матеріалів встановлено такі обставини:

15.05.2025 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 27/частиною 3 статті 369, частиною 1 статті 14/частиною 3 статті 369 КК, а саме у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади та у готуванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданої їй влади.

21.05.2025 ухвалою слідчої судді ВАКС ОСОБА_13 у справі №991/4540/25 (залишеною без змін 02.06.2025 ухвалою Апеляційної палати ВАКС) до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 2 001 508 гривень, й покладено на підозрюваного обов`язки: - не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду; - повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; - утримуватися від спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; - здати на зберігання до відповідних органів державної міграційної служби всі свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

26.05.2025 за ОСОБА_4 внесено заставу в розмірі 2 001 508 гривень.

08.07.2025 підозрюваного ОСОБА_4 та його захисників повідомлено про завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та відкриття матеріалів стороні кримінального провадження.

3.4. Слідчий суддя зазначає, що клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 відповідає формальним вимогам статей 184 і 199 КПК, а його копія разом із матеріалами, якими воно обґрунтовується, вручена. підозрюваному та його захиснику 16.07.2025 о 10 год. 05 хв.

Також слідчий суддя зазначає, що кримінальне провадження №0000054 від 01.02.2024 належить до предметної підсудності ВАКС відповідно до пункту 3 частини 5 статті 216 КПК.

3.5. Кримінальні правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжкими корупційними кримінальними правопорушеннями, санкція яких передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

КПК не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обстави (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження та факт вручення 15.05.2025 ОСОБА_4 повідомлення про підозру (яке відповідає формальним вимогам статей 276-279 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278-279 КПК) дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та наявність в його діяннях ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 3 статті 369, частиною 1 статті 14/частиною 3 статті 369 КК.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження та продовження строку дії обов`язків, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для доведення чи не доведення винуватості особи (що здійснюється судом при ухваленні вироку), а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

3.6. Дослідивши клопотання захисника про зміну запобіжного заходу із доданими матеріалами, слідчий суддя вважає, що сторона захисту не довела належними доказами будь-яких нових обставин, які б обумовили необхідність зміни запобіжного заходу чи розмір застави на менший, чи на особисте зобов`язання. Окрім того, належить зазначити, що під час обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчим суддею ВАКС та суддями АП ВАКС перевірялись обґрунтованість підозри і наявність ризиків, передбачені статтею 177 КПК, які наразі із плином часу не зменшилися настільки, щоб виключити або звести їх нанівець, тому належить відмовити у задоволенні такого клопотання.

3.7. Підставою продовження строку обов`язків також є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним певних дій, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, але вимагає наявність підстав вважати реальною можливість здійснити такі у майбутньому.

3.7.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду в клопотанні обґрунтовувався таким: «Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким корупційним кримінальним правопорушенням, його санкція передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. У випадку засудження ОСОБА_4 за його вчинення згідно із ст. ст. 45, 69 та 75 КК України йому може бути призначене лише реальне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Вказана обставина вже сама по собі може спонукати ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При визначенні ризику переховування від правосуддя потрібно враховувати особистість підозрюваного, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає кримінального переслідування, а також міжнародні контакти.

Обіймаючи посаду судді Окружного адміністративного суду м. Києва, будучи у 2014-2015 роках заступником Генерального прокурора України, ОСОБА_4 набув широке коло знайомств і зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, які він може використати з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду, у тому числі шляхом залишення території України, що безпосередньо підтверджується матеріалами НСРД.

У ОСОБА_4 є паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_7 виданий Відділом централізованої обробки даних №1 Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в місті Києві, дійсний до 24.02.2026, яким він може скористатись для виїзду з України.

Ураховуючи вік ОСОБА_4 , на нього не поширюються обмеження щодо виїзду за кордон, запроваджені у зв`язку із введенням воєнного стану на території України. У 2019 2024 роках ОСОБА_4 10 разів виїжджав за межі України.

Отримані ОСОБА_4 доходи дозволяють йому залишити межі України та проживати за кордоном протягом тривалого часу. Зокрема, ОСОБА_4 у 2024 році отримав дохід близько 2,8 млн грн за відчуження рухомого майна, та володів заощадженнями в сумі 11500 дол. США та близько 800 000 грн.

Слід також врахувати, що у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, громадянам України багатьма державами надається захист та матеріальна допомога, чим може скористатись ОСОБА_4 для тривалого перебування за кордоном.

При оцінці вказаного ризику необхідно звернути увагу на протокол за результатами проведення НСРД аудіо, відеоконтроль особи, з якого убачається, що ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_9 використати його зв`язки у Службі безпеки України для забезпечення перетину кордону.

Викладене свідчить про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення корупційних злочинів може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування».

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 27/частиною 3 статті 369, частиною 1 статті 14/частиною 3 статті 369 КК, які є тяжкими корупційними кримінальним правопорушенням і санкцією за вчинення таких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, то суворість можливого вироку та тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява №31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Також належить зазначити, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ), дія якого неодноразово продовжувалась і наразі Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025 (затверджений Законом України № 4356-IX від 16.04.2025) продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 05:30 07.08.2025 р. включно.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що станом на момент розгляду клопотання підозрюваному ОСОБА_4 уже виповнилось 65 років, що потенційно надає йому право на виїзд за межі України.

Такі обставини не нівелюють можливого бажання підозрюваного в майбутньому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки таке може здійснюватись і на території України, тим більше, що наразі є території України, які тимчасово окуповані російською федерацією, й території, на яких ведуться бойові дії, для виїзду на які не потрібен закордонний паспорт, що потенційно посилює такий ризик переховування.

Слідчий суддя вважає, що враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення інкримінованих кримінального правопорушення та додані матеріали, є достатніми підстави вважати наявним ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, особливо в умовах воєнного стану».

3.7.2. Ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні в клопотанні обґрунтовувався таким: « ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати, консультувати, координувати процесуальну поведінку свідків у кримінальному провадженні, узгоджувати тактику і стратегію захисту, створювати альтернативну версію подій тощо, зокрема впливати на суддів Львівського окружного адміністративного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Також ОСОБА_4 може узгоджувати версію подій з ОСОБА_9 , впливати на нього з метою змусити його відмовитись надавати показання або надати неправдиві показання.

При цьому слід врахувати, що згідно зі ст. ст. 7, 23 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Можливість настання для кримінального провадження негативних наслідків через вплив на свідків зберігається до моменту усного отримання судом їх показань під час судового розгляду і не може бути усунута шляхом їх допиту під час досудового розслідування.

КПК України передбачена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. На стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків є таким, що існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків».

Ризик незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у певному кримінальному провадженні обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків та підозрюваних отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили. Тобто ризик впливу на осіб існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань такими, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Частиною 5 статті 194 КПК передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена, зокрема таких як «утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом» і «не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом».

Тобто слідчий суддя має повноваження обмежити спілкування підозрюваного з будьякою особою або заборонити підозрюваному відвідувати певні місця, але при цьому належить їх конкретно визначити шляхом зазначення повних імен осіб і конкретних адрес місць.

Враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та додані матеріали, слідчий суддя вважає доведеним існування ризику можливого незаконного впливу підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності на свідків у цьому кримінальному провадженні, зазначених у резолютивній частині ухвали.

3.7.3. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовувався в клопотанні таким: «Зважаючи на досвід роботи ОСОБА_4 , у тому числі у Генеральній прокуратурі України, йому відомі форми та методи роботи правоохоронних органів, способи та порядок збирання доказів у кримінальному провадженні.

Зокрема, слід врахувати наявність розмов, відображених у протоколі за результатами НСРД аудіо- відеоконтроль особи ОСОБА_9 , в яких підозрюваний ОСОБА_4 позиціонує особу на прізвище ОСОБА_14 , як такого, з яким можна вирішувати питання у позапроцесуальний спосіб, повідомляє про близькість стосунків з Шокіним (Генеральний прокурор у 2015-2016 роках).

У зв`язку з повідомлення про підозру ОСОБА_4 зможе використати ці знання та досвід для перешкоджання кримінальному провадженню, у т.ч. для штучного створення доказів невинуватості з метою уникнення кримінальної відповідальності».

Слідчий суддя дослідив матеріали, що обґрунтовують вимоги клопотання, а саме, розмови, відображені у протоколі від 01.02.2024 за результатами проведення НСРД аудіо- відеоконтроль особи ОСОБА_9 , та з урахуванням змісту такого, слідчий суддя вважає цілком вірогідним, що ОСОБА_4 має можливість перешкоджати кримінальному провадженню у позапроцесуальний спосіб.

Разом з тим, з урахуванням факту завершення досудового розслідування, що свідчить про те, що зібрані під час такого докази є достатніми для складання обвинувального акту, слідчий суддя вважає, що на такому етапі кримінального провадження ступінь цього ризику є мінімальним, втім таким, що є цілком доведеним.

3.7.4. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовувався таким: «Матеріалами НСРД зафіксовано й інші обговорення між ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , з яких вбачається, що він створював умови та підшуковував можливості для вирішення інших питань ОСОБА_9 з використанням зв`язків в державних органах, шляхом впливу на їх службових осіб у т.ч. з можливим наданням неправомірної вигоди.

Зокрема, у протоколі за результатами проведення НСРД зафіксовано розмову ОСОБА_9 та ОСОБА_4 15.12.2023, у ході якої вони обговорювали вирішення питання з перетином кордону ОСОБА_9 через пункт пропуску «Чоп» або «Лужанка» разово та довгострокового за певну неправомірну вигоду в розмірі 10 тисяч неназваних грошових одиниць шляхом використання зв`язків ОСОБА_4 в Службі безпеки України.

Також ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_9 , що направив людину займатися питанням у справі, яка розглядається Верховним Судом, і йому вже повідомили, що необхідно готувати «тридцятку» неназваних грошових одиниць.

Враховуючи, що на цей час ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності, існує висока ймовірність того, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою покращення свого фінансового становища для подальшого фінансування ухилення від кримінальної відповідальності.

Власне, зафіксована розмова свідчить про те, що ОСОБА_4 імовірно вдавався до неправомірних дій в минулому і може здійснювати подібні дії в майбутньому, а тому вказане свідчать про ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень».

Слідчий суддя зазначає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження скоєного вимагає обґрунтування не абстрактними припущеннями щодо можливості таких подій згодом, а належного обґрунтування реальними фактами, які мають місце в об`єктивній реальності на основі реальних доводів. З огляду на таке, слідчий суддя вважає недоведеним існування цього ризику.

3.8. Слідчий суддя, оцінивши на підставі наявних матеріалів в сукупності всі обставини, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні двох тяжких корупційних кримінальних правопорушень, трьох доведених ризиків, а також таке:

1) надані відомості свідчать про вагомість на цьому етапі досудового розслідування наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень;

2) інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення відповідно до статті 12 КК класифікуються як тяжкі, тобто у разі визнання винуватим йому може загрожувати покарання без можливості застосування інституту кримінального права щодо звільнення від покарання з випробуванням;

3) наразі підозрюваному виповнилось 65 років і відсутня інформація щодо його стану здоров`я, яка перешкоджає продовженню строку дії обов`язків;

4) підозрюваний одружений, має доньок 2006 і 2012, сина 2015 років народження, що свідчить про достатньо високий ступінь міцності його соціальних зв`язків на території України;

5) майновий стан підозрюваного та його родини є достатньо високим з огляду на наявність у власності коштовного нерухомого майна;

6) підозрюваний раніше не судимий, відсутні відомості про порушення ним покладених обов`язків, та чинний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 2 001 508 гривень забезпечує дотримання покладених на нього обов`язків;

7) підозрюваний мешкає у місті Львові, проте має часту потребу у поїздках зокрема до Києва для участі в процесуальних діях у цьому кримінальному провадженні та інших судових справах, носить електронний засіб контролю, що дає підстави розширити сферу дії обов`язку не відлучатись на усю територію України,

вважає, що клопотання прокурора належить задовольнити частково з метою забезпечення дієвості застосованого запобіжного заходу, можливості здійснення контролю за належною процесуальною поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 131, 132, 176-199, 309, 369-372, 532 КПК, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

2. Задовольнити частково клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків.

3. Продовжити до 18.09.2025 включно строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суду;

2) не відлучатись за межі України без дозволу детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво;

3) повідомляти детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у чинному повідомленні про підозру, із такими свідками: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

5) здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

6) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, та прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво.

Доручити Головному управлінню Національної поліції у Львівській області виконання ухвали в частині застосування електронного засобу контролю щодо підозрюваного.

Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили з моменту оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 23.07.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1 ______________