490/5625/25 28.07.2025
н/п 1-кп/490/1472/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5625/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 від 26.05.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Вознесенськ Вознесенського району Миколаївської області, є громадянином України, має середню освіту, пенсіонер, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за наступних обставин.

Так, 26 травня 2025 року, близько 07:25 год., у світлий час доби, за наявності опадів у вигляді дощу, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вологій, чистій, цементобетонній проїзній частині автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», яка має по дві смуги руху у кожному напрямку, розділених між собою дорожньою розміткою 1.4 «жовта суцільна лінія» розділу 34 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР), зі сторони м.Нова Одеса, Миколаївського району, Миколаївської області в напрямку міста Миколаїв.

В цей час, у попутному напрямку, на узбіччі, з правої сторони по напрямку руху автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , спереду перебував у нерухомому стані автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з увімкненою аварійною світловою сигналізацією.

Так, перебуваючи на проїзній частині автодороги М-14 за 447,3 м до дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» розділу 33 ПДР, неподалік від АЗС «WOG», яка знаходиться за адресою: місто Миколаїв, проспект Героїв України, 26-А, водій ОСОБА_3 , діючи зі кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, усвідомлюючи обов`язок беззастережно виковувати вимоги ПДР та маючи можливість їх виконати, грубо порушив п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 ПДР, а саме:

1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

В результаті кримінально протиправних порушень вказаних правил дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_3 , будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю громадян, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагуючи на її зміни, не зменшив швидкість свого руху аж до повної зупинки, перед «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який перебував на узбіччі у некерованому стані з увімкненою аварійною світловою сигналізацією, для його об`їзду, внаслідок чого допустив зіткнення з вище вказаним транспортним засобом.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді косого перелому верхньої, середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вищезазначених вимог ПДР, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з обвинуваченим. При цьому, потерпіла зазначила, що вона дійсно примирилась із обвинуваченим та ніяких претензій матеріального та морального характеру до нього не має.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявлене клопотання потерпілої підтримав та просив задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, який проти задоволення клопотання потерпілої не заперечував, оглянувши матеріали судової справи та дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором, вважає, що заявлене клопотання потерпілої підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним та, виходячи зі змісту ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 58, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, за даними КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради лікування у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не проходив, потерпіла ніяких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не заявляє, в підготовчому судовому засіданні підтвердила факт примирення з обвинуваченим та не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження у зв`язку із примиренням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілої ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із примиренням потерпілої з обвинуваченим та закриття відносно останнього кримінального провадження є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 01.07.2025 року №2530-34-25, №2532-34-25, №2531-34-25, від 03.07.2025 року №2719-34-25) на загальну суму 16115 (шістнадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн 04 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284286, 288, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з обвинуваченим задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 від 26.05.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки від 01.07.2025 року №2530-34-25, №2532-34-25, №2531-34-25, від 03.07.2025 року №2719-34-25) на загальну суму 16115 (шістнадцять тисяч сто п`ятнадцять) грн 04 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.06.2025 року на транспортний засіб марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на праві власності належить ОСОБА_7 ..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.06.2025 року на транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на праві власності належить ОСОБА_8 ..

Речові докази:

автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 вважати повернутим за належністю;

автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1