справа № 399/741/25
провадження № 1-кп/399/53/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000275 від 11.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пії Миронівського району Київської області, українець, громадянин України, освіта технік-будівельник, непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та який триває по теперішній час на підставі Указів Президента України, прийнятих упродовж 2023 - 2025 років.

Так, 10.04.2025 близько 15:30 год., точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні відділення «Укрпошти» по вул. Сухомлинського 6 в сел. Павлиш Онуфріївської територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області.

При виході з приміщення відділення «Укрпошти» ОСОБА_3 помітив, що на лавці біля виходу з приміщення поштового відділення лежить сумка чорного кольору, яка привернула його увагу як предмет незаконного збагачення, котра на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

В цей час, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь якого майна з сумки.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, впевнившись, що його злочинні дії нікому не помітні, шляхом вільного доступу, таємно викрав з сумки мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 5» золотистого кольору об`ємом пам`яті 4/64 Gb, вартістю 3422,98 грн., а також дістав з сумки гаманець чорного кольору, звідки викрав грошові кошти в сумі 4500 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 утримуючи викрадені грошові кошти та мобільний телефон при собі з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7922,98 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємно викрав чуже майно (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та не оспорював фактичних обставин вчинення злочину, який викладено в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченого, дослідження документів щодо речових доказів та судових витрат, висновку експерта.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що йому обвинувачення зрозуміле, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення не оспорював, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що дійсно викрав вказані в обвинувальному акті грошові кошти та телефон, які в подальшому повернуті потерпілій у повному обсязі. Щиро розкаявся у вчиненому, соромно за такі дії, усвідомлює протиправність своїх дій, зазначив, що в подальшому подібні дії не повторяться. Під час повернення потерпілій викрадених речей попросив у неї вибачення та потерпіла його вибачила.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, 13.08.2025 подала до суду заяву в якій просила провести підготовче засідання та розглядати обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в судовому засіданні без її присутності та прийняти рішення відповідно до положень законодавства. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки останній таємно викрав чуже майно, вчинено в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Обвинувачений раніше не судимий, непрацюючий, одружений, офіційно непрацевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, повернув викрадене та щиро розкаявся у вчиненому.

Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши інформацію, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 за місцем його проживання, умови його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.

Тому, враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, який є тяжким злочином та особу винного, визнання обвинуваченим вини повністю, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обраний щодо обвинуваченого залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 5» золотистого кольору об`ємом пам`яті 4/64 Gb - залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1