ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/470/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

під час судового засідання в кримінальному провадженні, внесеному ЄРДР № 0000407, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, який

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та

який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України,

встановив:

Історія провадження

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 22 листопада 2021 року.

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії допиту свідків.

Під час судового засідання 14 травня 2025 року захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, обраного ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2025, якою ОСОБА_5 було застосовано нічний домашній арешт (з 21:00 до 07:00) строком на 60 днів до 21.06.2025 включно.

Вимоги заявленого клопотання

У клопотанні захист вказує:

- прокурор у своєму попередньому клопотанні про застосування домашнього арешту не надав переконливих доводів щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

- обвинувачений, перебуваючи під домашнім арештом, належно виконує покладені на нього обов`язки;

- такий запобіжний захід перешкоджає його працевлаштуванню, оскільки обмежує свободу пересування;

- фактичних обставин, які би вказували на спроби незаконного впливу на потерпілих чи свідків, не встановлено;

- виклики до суду він не ігнорував без поважних причин.

У якості альтернативного заходу захисник просив обрати особисте зобов`язання з покладенням обов`язків: прибуття за викликом, повідомлення про зміну місця проживання, утримання від спілкування з учасниками провадження.

Також захист активно посилався на практику ЄСПЛ (у справах «Летельє проти Франції», «Харченко проти України» тощо), вказуючи, що домашній арешт є обмеженням свободи, а ризики, що обґрунтовували застосування більш суворого заходу, з плином часу нівелювалися.

Позиції сторін

Захисник ОСОБА_4 підтримав подане клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити. Зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні. Вважає, що сторона обвинувачення намагалась вплинути на суд при заявленні клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 бере участь у судових засіданнях, не порушуючи свої процесуальні обов`язки.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив задовольнити подане клопотання у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання сторони захисту. Зазначив, що стадія допиту свідків та потерпілих наразі не завершена, а тому аргументи сторони захисту про те, що встановлені ризики нівелюються є некоректними. Вважає, що застосований запобіжний захід є тим фактором, що регулює процесуальну поведінку обвинуваченого.

Мотиви суду

Частинами 1 та 2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Так, ч. 1 ст. 194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що під час кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший більш або менш суворий.

Судом встановлено, що захисником ОСОБА_4 подане клопотання про зміну запобіжного заходу, обраного ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2025, якою до обвинуваченого ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби.

У клопотанні захисник просить змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, мотивуючи це відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, добросовісною поведінкою обвинуваченого, а також обставинами, пов`язаними із складнощами у працевлаштуванні.

Стосовно зазначених у клопотанні обставин, які, на думку захисту, є підставами для зміни запобіжного заходу, суд вважає необхідним зазначити про таке.

Перш за все суд відзначає, що з часу застосування зазначеного заходу жодних нових обставин, які б свідчили про зміну поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 чи усунення підстав, що зумовили застосування запобіжного заходу, стороною захисту не наведено.

Так, до обрання запобіжного заходу суд неодноразово фіксував безпідставну неявку обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, загалом щонайменше три рази протягом останніх шести місяців, зокрема 03.12.2024 (т. 5, арк. с. 201-202), 25.02.2025 (т. 5, арк. с. 231), 19.03.2025 (т. 6, арк. с. 5), що негативно впливало на перебіг судового розгляду та свідчило про ухилення від належного виконання процесуальних обов`язків.

Хоча ці випадки не мали системного характеру, однак регулярне порушення обвинуваченим ОСОБА_5 свого процесуального обов`язку щодо з`явлення до суду, без підтвердження поважності причин, було належною підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, який і був обраний відповідною ухвалою суду.

Отже, наполегливі твердження захисника щодо відсутності фактів порушень обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків спростовуються матеріалами судової справи.

Також суд наголошує, що в межах судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не допитані всі свідки та потерпілі, ризик незаконного впливу на цих осіб з боку обвинуваченого ОСОБА_5 залишається актуальним. Цей ризик посилюється характером інкримінованих йому злочинів, що за своєю природою передбачають застосування тиску або психологічного впливу щодо потерпілих і свідків.

Крім того, сторона захисту в судовому засіданні прямо заявила про намір ініціювати повторний допит свідка ОСОБА_6 , що, з огляду на вже проведений допит, посилює ризик впливу на зазначену особу з метою зміни або коригування його показань.

Посилання захисника на те, що обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту перешкоджає обвинуваченому ОСОБА_5 у пошуку роботи, не ґрунтується на об`єктивних даних та не може бути визнане належним аргументом на користь зміни запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений був звільнений з лав Національної поліції України ще 28.06.2024, тобто задовго до обрання запобіжного заходу, який ухвалою суду від 23.04.2025 застосований.

Таким чином, на момент обрання йому запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_5 вже не працював і не перебував у трудових відносинах.

З огляду на це, викладена у клопотанні позиція захисту про те, що саме запобіжний захід є тим чинником, який позбавляє особу можливості працевлаштуватися, є відверто штучною та логічно неспроможною.

Крім того, обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту у визначений час (у період із 21:00 до 07:00) не обмежує можливість обвинуваченого ОСОБА_5 вільно пересуватися у денний час, в тому числі з метою пошуку роботи, проходження співбесід або оформлення на нове місце праці. Жодних документальних підтверджень того, що конкретні роботодавці відмовляли ОСОБА_5 саме через наявність такого запобіжного заходу, до клопотання не додано.

Відтак, твердження сторони захисту щодо «обтяжливості» запобіжного заходу не підкріплено жодними належними доказами та виглядає як спроба створити уявлення про зміну обставин без фактичних підстав для цього.

Крім цього, захисник під час розгляду заявленого клопотання вказав про вплив органів прокуратури на суд у цьому кримінальному провадженні.

Водночас ці доводи сторони захисту на начебто наявний вплив прокуратури на суд не лише є голослівним і не підтверджується жодними об`єктивними доказами, але й не витримує критики з огляду на встановлені у провадженні фактичні обставини.

Так, зокрема, в межах судового розгляду суд неодноразово фіксував неявку прокурора на судові засідання без належного повідомлення причин такої неявки, що відповідно оформлювалося у журналах судових засідань, серед яких востаннє 05.02.2025 (т. 5, арк. с. 223) та 25.02.2025 (т. 5, арк. с. 231). Крім того, суд письмово інформував прокурора вищого рівня про систематичну відсутність прокурора у судових засіданнях, що свідчить не про вплив органів прокуратури на суд, а навпаки про прояв судом незалежності, процесуальної ініціативи та належного контролю за дотриманням сторонами своїх обов`язків (т. 5, арк с. 229-230).

Таким чином, твердження про «вплив прокуратури» є спробою сторони захисту дискредитувати суд, підірвати довіру до судового розгляду та фактично знівелювати об`єктивні підстави, на яких базується обраний запобіжний захід.

Будь-яких інших істотних або об`єктивно виправданих обставин, які б могли свідчити про зміну ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, або про належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, стороною захисту не наведено.

Суд також не може оминути увагою той факт, що у поданому клопотанні захисник не просив про скасування запобіжного заходу як такого, а лише про його зміну на більш м`який вид у вигляді особистого зобов`язання.

Такий підхід сторони захисту свідчить про фактичне визнання обґрунтованості застосування до обвинуваченого заходу процесуального примусу, адже навіть сама логіка заявленої вимоги підтверджує, що обвинувачений потребує застосування до нього запобіжного заходу, а отже питання може полягати лише в оцінці його виду, а не у відсутності підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу взагалі.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що наведені у клопотанні захисника доводи щодо необхідності зміни запобіжного заходу є безпідставними, внутрішньо суперечливими та не підтверджені належними доказами, як наслідок підстав для задоволення клопотання суд не вбачає.

З огляду на викладене та керуючись статтями 2, 7, 176-177, 181, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1