Справа №601/902/25
Провадження № 1-кп/601/146/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000110 від 12 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючої, розлученої, раніше не судимої, обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України,

-за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Янюка О.М.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

захисника Сідорова В.М.,

обвинуваченої ОСОБА_1 ,

встановив:

Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915- IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3057-ІХ, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року №3429-ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року №3564-ІХ, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року №3684- IX та Указом від 23 липня 2024 року №469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня №3891-ІХ, Указом від 28 жовтня 2024 року №740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 року №4024-ІХ, - строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року на 90 діб.

Таким чином, ОСОБА_1 добре володіла інформацією про те, що в Україні, відповідно до вищевказаних нормативно - правових актів введено воєнний стан.

На початку січня 2025 року, (точного часу не встановлено) ОСОБА_1 , перебувала в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, на початку січня 2025 року (точного часу не встановлено), ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що її дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, з-під скатертини стола, що знаходився в одній з кімнат вищевказаного будинку, викрала грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, належних ОСОБА_2 , жителеві вказаного будинку. Після чого, покинула місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в середині січня 2025 року, (точного часу не встановлено) ОСОБА_1 , перебувала в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, в середині січня 2025 року (точного часу не встановлено), ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що її дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, з-під скатертини стола, що знаходився в одній з кімнат вищевказаного будинку, викрала грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, належних ОСОБА_2 . Після чого, покинула місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

Також, продовжуючи свою злочинну діяльність, наприкінці січня 2025 року, (точного часу не встановлено) ОСОБА_1 , перебувала в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, наприкінці січня 2025 року (точного часу не встановлено), ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що її дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, з-під скатертини стола, що знаходився в одній з кімнат вищевказаного будинку, викрала грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, належних ОСОБА_2 .. Після чого, покинула місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4200 (чотири тисячі двісті) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку лютого 2025 року, (точного часу не встановлено) ОСОБА_1 , перебувала в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_3 .. В цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, на початку лютого 2025 року (точного часу не встановлено), ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що її дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, з-під скатертини стола, що знаходився в одній з кімнат вищевказаного будинку, викрала грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, належних ОСОБА_2 .. Після чого, покинула місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4180 (чотири тисячі сто вісімдесят) гривень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, в середині лютого 2025 року, (точного часу не встановлено) ОСОБА_1 , перебувала в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, в середині лютого 2025 року (точного часу не встановлено), ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що її дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, з-під скатертини стола, що знаходився в одній з кімнат вищевказаного будинку, викрала грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, належних ОСОБА_2 .. Після чого, покинула місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4180 (чотири тисячі сто вісімдесят) гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, наприкінці лютого 2025 року, (точного часу не встановлено) ОСОБА_1 , перебувала в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_3 . В цей час у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, наприкінці лютого 2025 року (точного часу не встановлено), ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що її дії є таємними для інших осіб, шляхом вільного доступу, з-під скатертини стола, що знаходився в одній з кімнат вищевказаного будинку, викрала грошові кошти в сумі 100 (сто) доларів США, належних ОСОБА_2 . Після чого, покинула місце вчинення злочину, маючи можливість розпорядитись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_1 спричинила ОСОБА_2 , матеріальну шкоду на загальну суму 4180 (чотири тисячі сто вісімдесят) гривень.

В судове засідання надійшла угода про визнання винуватості, що укладена 21 березня 2025 року між прокурором Кременецької окружної прокуратури Денисюком О.А. та обвинуваченою ОСОБА_1 , за участю захисника адвоката Сідорова В.М., за якою обвинувачена ОСОБА_1 під час досудового розслідування та судового провадження повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаялась. Сторони угоди дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_1 за частиною 4 статті 185 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для укладення угоди.

Обвинувачена ОСОБА_1 та її захисник адвокат Сідоров В.М., погоджуються на призначення узгодженого покарання.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засідані не заперечує проти укладення даної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, враховуючи доводи учасників судового провадження вважає, що відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди, а тому вона може бути затверджена судом.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_1 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін

Судові витрати та речові докази відсутні.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини. Учасникам судового провадження вручається повний текст вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 374, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 березня 2025 року між прокурором Кременецької окружної прокуратури Денисюком Олегом Андрійовичем та обвинуваченою ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за частиною 4 статті 185 КК України та призначити їй за даною статтею покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_1 , встановивши їй 1 (один) рік іспитового строку та покласти на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_1 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: