Справа № 134/1459/23
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

законного представника обвинуваченої ОСОБА_5 представника органу

опіки та піклування Крижопільської селищної ради адвоката ОСОБА_6

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_7

представника органу ювенальної превенції ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України,

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2021 року за № 0000043, про обвинувачення ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Крижопіль Вінницької області, з середньою спеціальною освітою, офіцер запасу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий), ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, уродженка с. Крикливець Крижопільського району Вінницької області, з середньою спеціальною освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, уродженка м. Одеса, з середньою спеціальною освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, за наступних обставин.

Так, 19 жовтня 2019 року близько 11 години 50 хвилин ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 разом зі своєю родиною та знайомими, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відпочивали у ресторані «Royal Pub», що знаходиться за адресою: вулиця Героїв України, 53 А, смт Крижопіль Тульчинського району Вінницької області.

Під час відпочинку ОСОБА_5 разом із ОСОБА_10 вийшли з приміщення ресторану та присіли на лавку неподалік від входу до ресторану. В цей час поряд з приміщенням ресторану «Royal Pub», неподалік від ОСОБА_5 , проходила її знайома ОСОБА_15 , з якою ОСОБА_5 тривалий час перебуває у неприязних відносинах, у зв`язку із чим між ними виникла словесна суперечка.

В ході вказаної суперечки ОСОБА_5 нанесла один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_15 , тим самим завдала їй фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

В цей час у ОСОБА_9 , яка також сперечалася з ОСОБА_15 , раптово виник протиправний умисел на завдання ОСОБА_15 побоїв, з метою завдання фізичного болю. Реалізуючи вказаний умисел, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_15 та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , перебуваючи поряд з ОСОБА_15 та утримуючи її за одяг, завдала їй декілька ударів правою рукою в область голови та коли ОСОБА_15 впала на землю, своєю правою ногою та рукою нанесла їй декілька ударів в область нижніх кінцівок та тулуба, тим самим завдала їй фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень. В свою чергу ОСОБА_5 під час того, як ОСОБА_15 впала на землю, продовжила вчиняти протиправні дії щодо неї шляхом нанесення ударів ногами по тулубу та кулаком правої руки в область голови, тим самим завдала їй фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

У подальшому, дізнавшись про бійку між ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , із приміщення ресторану вийшов ОСОБА_4 , який почав наздоганяти ОСОБА_15 , яка намагалася втекти на проїжджу частину вулиці Героїв України навпроти ресторану «Royal Pub». Однак, ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_15 та схопивши правою рукою за волосся, лівою рукою наніс їй декілька ударів в область голови та один удар правою ногою по тулубу.

Через декілька хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжив вчиняти протиправні дії щодо ОСОБА_15 , яка знаходилася посеред вулиці Героїв України, та схопивши її руками за волосся і одяг, ривком кинув на землю та завдав їй один удар ногою в область тулуба, тим самим завдавши їй фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, тобто умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження в частині його обвинувачення за вказаною статтею, посилаючись на те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення, яке йому ставиться у вину, минуло більше 5 років.

Аналогічне клопотання подав також захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 .

В підготовчому судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали клопотання, просять звільнити їх від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, а також ст. 106 КК України щодо ОСОБА_5 , підтвердили, що наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав їм відомо.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, судом вживалися заходи для її належного повідомлення, шляхом направлення судової повістки, яка повернулась на адресу суду не врученою із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Натомість від обвинуваченої ОСОБА_9 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження без її участі, що не передбачено нормами КПК України. Крім того, в матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_9 про звільнення її від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно неї, однак її неявка в судове засідання унеможливлює належний розгляд цього клопотання, зокрема суд повинен пересвідчитись у наявності згоди обвинуваченої на звільнення від кримінальної відповідальності саме з цієї підстави, яка є нереабілітуючою.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотань відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та звільнення їх від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України в зв`язку із закінченням строків давності не заперечує. Водночас вважає, що наявні підстави для виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, оскільки вона в судові засідання не з`являється, зі слів інших обвинувачених виїхала за кордон з метою працевлаштування, тому розглянути подане нею клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у її відсутності не представляється можливим.

Потерпіла ОСОБА_15 в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток на адресу її місця проживання, вказану в обвинувальному акті, які поверталися неврученими із відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно повідомлення начальника ВП № 1 Тульчинського РВП у Вінницькій області від 19.06.2025, ОСОБА_15 на даний час перебуває за кордоном, а саме в Польщі.

Частиною 2 ст. 288 КПК України встановлено, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У даному випадку суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності потерпілої, адже судом вживалися усі заходи для забезпечення її явки в судове засідання з метою з`ясування позиції щодо поданих обвинуваченими клопотань. Потерпіла в жодне судове засідання не з`явилася, в зв`язку з її неявкою розгляд кримінального провадження неодноразово відкладався. Разом з тим, ст. 49 КК України, яка регулює звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, є імперативною нормою, відтак думка потерпілої не має вирішального значення.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , її законний представник (представник органу опіки та піклування) адвокат ОСОБА_6 та представник ювенальної превенції ОСОБА_16 підтримали клопотання щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49, ст. 106 КК України, та закриття кримінального провадження в частині її обвинувачення.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд виходить із положень КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження, за умови вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В силу ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КК України настає за умисне завдання ударів, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, а за ч. 2 ст. 126 КК України ті самі діяння, що мають характер мордування, вчинені, зокрема, групою осіб.

Санкція ч. 2 ст. 126 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачала покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину середньої тяжкості і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Крім того, згідно положень ст. 106 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, строки давності у разі вчинення злочину середньої тяжкості становлять п`ять років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 (далі - ЗУ № 2617-VIIІ) було внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст. 12 та частину першу ст. 49 КК України.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 5 КК України, на переконання суду, в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діє на час розгляду клопотань.

Відповідно до положення статті 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIIІ) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно з положеннями статті 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до положень ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, строки давності у разі вчинення у разі вчинення нетяжкого злочину становлять п`ять років.

Відповідно до приписів ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 730/67/16-к від 26.03.2020 року, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України кримінальним процесуальним законом не передбачено.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КК України, у якому обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинене 19.10.2019 року, отже, з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 5 років.

На стадії підготовчого провадження обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заявили клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно них з цих підстав.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вчинили нового злочину, не ухилялися від досудового розслідування або суду, в період з 19 травня 2022 року по 28 лютого 2025 року обвинувачений ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією, в зв`язку з чим судове провадження у даному кримінальному провадженні зупинялося.

Також встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розуміють суть пред`явленого їм обвинувачення, свої права, визначені ч. ч. 2-3 ст. 285 КПК України, та підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Судом роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою. Також обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розуміють наслідки закриття кримінального провадження та бажають бути звільненими від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши обґрунтування заявлених клопотань та отримавши згоду на таке звільнення від обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з огляду на те, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КК України, у вчиненні якого вони обвинувачуються, є нетяжким злочином та з моменту його скоєння минуло більше 5 років, суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності відповідають вимогам чинного законодавства, відтак слід звільнити обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, а також ч. 1 ст. 106 КК України щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , закривши кримінальне провадження в частині їх обвинувачення за ч. 2 ст. 126 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Слід зазначити, що відмова суду у звільненні обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, за наявності їх згоди, буде порушенням прав обвинувачених, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Щодо виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, та продовження судового провадження відносно неї, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_9 необхідно виділити в окреме провадження, оскільки вона в судові засідання не з`являється, зі слів інших обвинувачених виїхала за межі України, відтак у її відсутності суд не може вирішити її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 106 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ст. ст. 334, 369-372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Провадження у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2021 року за № 0000043, в частині обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 126 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виділити в окреме провадження матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КК України, та продовжити судове провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя