Справа № 192/553/25
Провадження № 1-в/192/219/25
Ухвала

Іменем України

16 липня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить на підставі ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України та Закону України № 3886-ІХ від 09.08.2024 «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» привести покарання засудженого ОСОБА_4 , 1988 року народження, у відповідність до чинного законодавства за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Попередньо засуджений 22.02.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано покарання у вигляді 2 місяців позбавлення волі, яке призначене за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2024 і остаточно призначено 5 років 2 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.03.2024.

Засуджений 24.05.2024 Кіровським районний суд м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 і остаточно призначити 5 років 3 місяці позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 25.06.2024. Початок строку: 18.03.2024, кінець строку: 18.06.2029.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи.

Засуджений подав заяву, у якій просив проводити судове засідання без його присутності.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просив звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 22 лютого 2024 року ОСОБА_4 був засуджений Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано покарання у вигляді 2 (двох) місяців позбавлення волі, яке призначене за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2024, та остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 09.10.2023 вчинив крадіжку майна на суму 24100 грн.

24 травня 2024 року ОСОБА_4 засуджений Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2024 та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 3 (трьох) місяців позбавлення волі. Згідно з вироком ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство) 24 лютого 2024 року чотири рази на суми по 300 грн та 25 лютого 2024 року 11 раз на суми по 300 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 3028 гривень, отже сума податкової пільги складає 1514,00 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу - 3028 грн (1514 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 майна 09 жовтня 2023 року, була більшою 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Натомість, вартість майна, яким ОСОБА_4 заволодів шляхом обману 24 та 25 лютого 2024 року за кожним з епізодів була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року засуджений за діяння, караність яких законом усунена, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком за вказані кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з усуненням караності діянь.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1