Справа 556/1527/25
Номер провадження 1-кп/556/140/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в селищі Володимирець кримінальне провадження №0000099 від 02.05.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працює, не військовозобов`язаного,-

за ч.1 ст.161 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 10.11.2023, (точного часу органами досудового розслідування не вдалося встановити), будучи користувачем соціальної мережі «Facebook», де зареєстрований під іменем « ОСОБА_6 », усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, діючи з умислом, спрямованим на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі за допомогою власного мобільного телефону, марки «iPhone 7» сірого кольору 3 ідентифікуючими ознаками пристрою ІМЕІ: НОМЕР_1 ; MEID: НОМЕР_2 ; серійний номер: НОМЕР_3 , власноручно поширив на свою сторінку в соціальній мережі «Facebook», допис користувача « ОСОБА_7 (УПЦ)» із заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому були наявні заклики до засудження дій митрополита Епіфанія, спрямовані на розпалювання релігійної ворожнечі, приниження прихожан ПЦУ, а також висловлювання щодо ПЦУ образливих найменувань та характеристик.

Також, 14.12.2024, (точного часу органами досудового розслідування не вдалося встановити) ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті, образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, діючи умисно, з метою доведення інформації до необмеженої кількості осіб, які відвідуватимуть його особисту електронну сторінку на вищезазначеній сторінці в соціальній мережі «Facebook», з вищезазначеного мобільного телефону, поширив допис користувача « ОСОБА_8 » із заголовком «СБУ и ГПУ ПОДТВЕРДИЛИ, ЧТО УПЦ - НЕ «МОСКОВСКАЯ ЦЕРКОВЬ»», в якому виразив приниження релігійних переконань осіб, які є прихильниками ПЦУ. Ці приниження виражаються у всьому тексті публікації та полягають у негативному впливі ПЦУ на суспільство та державу, та ненависті в Україні між віруючими УПЦ та ПЦУ.

Ті ж самі дії були здійснені 05.04.2025, близько 22:15 год., ОСОБА_4 , який усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, діючи з умислом, спрямованим на розпалювання національної, регіональної, расової чи релігійної ворожнечі за допомогою вищезазначеного мобільного телефону, власноручно поширив на свою сторінку в соціальній мережі «Facebook», допис користувача « ОСОБА_9 » із заголовком тексту «Якщо ПЦУ історична справжня Церква в Україні, то чому вона захоплює храми і монастирі?», в якому були наявні висловлювання спрямовані на розпалювання релігійної ворожнечі, приниження прихожан ПЦУ, вживання пропаганди винятковості УПЦ, висловлювання щодо ПЦУ образливих найменувань та характеристик та ненависті в Україні між віруючими УПЦ та ПЦУ.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у порушенні рівноправності громадян залежно від їх расової, національної, регіональної належності, релігійних переконань ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.161 КК України.

27 травня 2025 року між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, підозрювана повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; у подальшому подібного не вчиняти та щиро розкаюється у скоєному.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.1 ст.161 КК України у виді штрафу - 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю та визначили долю речового доказу.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор в підготовчому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згідний, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст. 161 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень, без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 161 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України,

Витрати на залучення експерта відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Відносно ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід.

На підставі наведеного, керуючись статтями 174, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 травня 2025 року, укладену між начальником Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000099 від 02.05.2025 за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 161 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Речові докази:

- мобільний телефон, марки iPhone 7 чорного кольору з ідентифікуючими ознаками пристрою ІMEI: НОМЕР_1 ; MEID: НОМЕР_2 ; серійний номер: НОМЕР_3 , з сім картою мобільного оператора лайфсел з мобільним номером НОМЕР_4 , з чохлом чорного кольору та первинним упакуванням, а саме сейф-пакетом «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV1143102, які було упаковано до сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» KIV1143099 повернути ОСОБА_4 .

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1