УХВАЛА

про продовження застосування запобіжного заходу

Справа № 495/6900/25

Номер провадження 1-кп/495/849/2025

08 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000771 від 09.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 126 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000771 від 09.06.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 126 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором у кримінальному провадженні заявлене клопотання про продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці та у невстановлений час між неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник конфлікт, пов`язаний із образливим виказуванням малолітнього ОСОБА_11 нецензурної лайки у бік матері ОСОБА_4 , в результаті чого у останнього виникла неприязнь і бажання помститись і покарати малолітнього.

Так, 19.05.2025, близько о 18:00, на першому поверсі недобудованої будівлі, розташованої на вул. Сонячна у с. Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, знаходились неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та малолітній ОСОБА_11 , які гралися в ігри на мобільних телефонах, коли до них на запрошення ОСОБА_7 прийшов неповнолітній ОСОБА_4 .

У цей час, у ОСОБА_4 з метою покарати потерпілого за образливі висловлювання на адресу його матері та примусити за вказані образи вибачитись, а також публічно визнати його фізичну перевагу та ОСОБА_7 , знаючи про малолітній вік ОСОБА_11 , виник злочинний умисел на завдання останньому сильного фізичного болю та спричинення моральних страждань шляхом нанесення ударів, побоїв та інших насильницьких дій.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 19.05.2025 о 18:15, вступив із неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у злочинну змову на вчинення умисних діянь, спрямованих на заподіяння малолітньому ОСОБА_11 сильного фізичного болю та моральних страждань, з метою покарати останнього за образливі висловлювання у бік його матері та примусити за вказані образи вибачитись. Згідно визначених ролей, ОСОБА_4 задля досягнення своєї мети повинен був наносити потерпілому удари, завдавати побої та вчиняти інші насильницькі дії, а ОСОБА_7 , у свою чергу, фіксувати всі насильницькі дії та їх наслідки на відеокамеру належного йому мобільного телефону, тим самим підсилюючи загальний негативний вплив та тиск на потерпілого, спричиняючи йому моральні страждання у вигляді душевних переживань, приниження гідності, заниження самооцінки та впевненості в собі, а також своєю присутністю та підтримкою ОСОБА_4 забезпечувати безперешкодне вчинення останнім протиправних активних дій.

Відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_4 , у той же час, знаходячись на першому поверсі приміщення недобудованої будівлі по вул. Сонячна у с. Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивами помсти, переслідуючи мету примусити ОСОБА_11 вибачитись за висловлювання на адресу його матері та у зв`язку з цим покарати, маючи при собі ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», який носив при собі, з метою подолання опору потерпілого, використовуючи перевагу у фізичному розвитку та погрожуючи малолітньому ОСОБА_11 фізичною розправою, вимагав від нього вибачитись та наказав йому стати у кут однієї з кімнат першого поверху недобудованого приміщення, який заборонив покидати, обмеживши його вільне пересування. Надалі, огородивши ОСОБА_11 бляшаним листом та цеглою, почав кидати у нього різні предмети, підпалений папір, наносячи періодично удари рукою по обличчю, тим самим завдаючи йому моральних страждань у вигляді образи, приниження, страху, переживання за своє життя і здоров`я та фізичного болю.

У той самий час, ОСОБА_7 , діючи умисно та перебуваючи також поруч з ОСОБА_11 , тим самим унеможливлюючи потерпілому скористатись заходами та простором для втечі, здійснював відеозапис вказаної події на свій мобільний телефон, при цьому насміхався над пригніченим станом потерпілого, який благав відпустити його додому та соромився, що вказане відео його тортур та знущань побачать інші і будуть над ним насміхатись, прикривав обличчя капюшоном, що призвело до заподіяння останньому моральних страждань. Застосовуючи вищевказані умисні насильницькі дії, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 примушували ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечать його волі, а саме вигукнути на відеокамеру твердження щодо фізичних здібностей та сили ОСОБА_7 і ОСОБА_4 . В результаті застосування насилля малолітній почав кричати про вказане, а ОСОБА_7 за допомогою відеокамери належного йому мобільного телефону здійснив відеозйомку.

Далі, без перерви у часі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно, з метою покарати за образливі висловлювання на адресу його матері, взяв за верхній одяг малолітнього ОСОБА_11 та повів його підвальними приміщеннями вищевказаної недобудованої споруди, при цьому виказував у його бік нецензурну лайку, тим самим принижуючи його та викликаючи у нього почуття страху, а також наносячи численні удари рукою в область обличчя, спричиняючи потерпілому сильний фізичний біль. Надалі, ОСОБА_4 , утримуючи руками ОСОБА_11 , підійшов до отвору у стіні, який веде до темної кімнати та є єдиним входом. Утримуючи ОСОБА_11 , заштовхнув його до вказаного темного приміщення, де наказав останньому перебувати до визначеного ним часу, заборонивши покидати це місце, що спричинило потерпілому моральні страждання у вигляді страху, відчаю та приниження, переживання за життя та здоров`я, і змусило плакати і благати відпустити його додому.

Одночасно, ОСОБА_7 , ігноруючи вмовляння потерпілого припинити протиправні дії відносно нього та благання припинити знущання і відпустити, знаходився впритул до малолітнього, позбавляючи його можливості чинити опір і втекти, та насміхаючись коментував, що він зможе пролізти у вказану кімнату, при цьому, продовжував фіксувати обставини знущань на відеокамеру мобільного телефону, тим самим підсилював негативний емоційний стан ОСОБА_11 , спричиняючи йому моральні страждання у вигляді відчуття страху та сорому, переживання за життя та здоров`я.

Надалі, 19.05.2025 о 18:35, ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж самому підвальному приміщенні вказаної недобудованої будівлі, продовжуючи діяти умисно, спільно з ОСОБА_7 , маючи на меті покарати ОСОБА_11 за образливі висловлювання у бік його матері та отримати від нього вибачення, почав наносити йому чисельні хаотичні удари руками та ногами в область тулубу та обличчя, що супроводжувалось виказуванням нецензурної лайки та образ, а також погрозами фізичною розправи, від чого малолітній потерпілий відчував сильний фізичний біль та моральні страждання від страху за життя, оскільки вважав, що його можуть вбити, про що кричав кривдникам. Після цього,

ОСОБА_4 , тримаючи за верхній одяг малолітнього ОСОБА_11 , продовжив завдавати йому хаотичні удари кулаком в область тіла та обличчя, далі, нахиливши потерпілого головою уперед, завдав своїм коліном один удар в обличчя, а потім кинув його на підлогу, при цьому також наніс один удар кулаком в область живота. Від вказаних дій, ОСОБА_11 відчув сильний та гострий фізичний біль, що викликало позиви блювоти, ускладнення дихання та малолітній потерпілий почав благати ОСОБА_4 зупинитись.

Далі, ОСОБА_4 , ігноруючи вмовляння припинити побиття, продовжив свої протиправні насильницькі дії, та будучи фізично сильнішим, обхопив своїми руками зверху малолітнього ОСОБА_11 , підняв його та кинув знов на підлогу, спричиняючи йому сильний фізичний біль, від чого останній почав кричати, що йому боляче, що болить голова, благав більше його не бити. Однак, ОСОБА_4 , використовуючи, доведений ним морально-пригнічений стан малолітнього потерпілого, взявши у праву руку ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», та імітуючи нанесення удару, почав замахуватись в голову ОСОБА_11 , що викликало в останнього почуття страху за своє життя, та він почав благати припинити насильницькій дії.

Далі, ОСОБА_4 , відтягнувши за одяг ОСОБА_11 від стіни, наніс йому удар ногою в передпліччя, після цього малолітній потерпілий став на коліна та продовжив просити його відпустити, однак, не зважаючи на благання та вмовляння, ОСОБА_4 продовжував його штовхати та шарпати за одяг, після чого ногою наніс йому удар в область колін. Збивши малолітнього з ніг, ОСОБА_4 став поверх нього та нахилившись, почав тиснути своїм коліном в область живота ОСОБА_11 , від чого останній відчував сильний біль в голові і у животі та моральні страждання, у вигляді приниження та почуття страху, переживання за своє життя та здоров`я. Після цього, ОСОБА_4 підвівся, витягнув з чохла ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», почав ним замахуватись у бік ОСОБА_11 , імітуючи кидок, тим самим викликав у нього моральні страждання у вигляді відчуття страху за своє життя.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне заподіяння сильного фізичного болю та моральних страждань малолітньому ОСОБА_11 , 19.05.2025 о 18:50, ОСОБА_4 , маючи на меті покарати за образу матері та примусити вчинити дії у виді вибачення, штовхнув ОСОБА_11 на підлогу, після чого, вставши біля нього та, замахуючись у бік голови ОСОБА_11 рукою, в якій тримав камінь, кинув його у бік голови ОСОБА_11 . Надалі, ОСОБА_4 двома руками підняв з підлоги великий обломок будівельного каменю та, імітуючи кидання його безпосередньо в бік ОСОБА_11 , виказуючи погрози, кинув його біля ніг потерпілого. Після чого продовжив наносити йому удари кулаком в область тулуба та обличчя, спричиняючи йому сильний фізичний біль та моральні страждання, в результаті чого ОСОБА_4 , досягнувши своєї мети, отримав від ОСОБА_11 вибачення за висловлювання образ у бік його матері, та визнав свої дії достатніми для покарання ОСОБА_11 за ці висловлювання.

Упродовж вчинення ОСОБА_4 насильницький дій, ОСОБА_7 , виконуючи свою роль, фіксував такі дії останнього та страждання потерпілого на відеокамеру мобільного телефону, супроводжуючи глузуванням та виказуванням нецензурної лайки у бік потерпілого, тим самим підсилюючи загальний негативний емоційний стан ОСОБА_11 , заподіюючи йому моральні страждання у вигляді душевних переживань, приниження гідності, заниження самооцінки, унеможливлюючи своєю присутністю ОСОБА_11 вжити заходи до самозбереження та забезпечував ОСОБА_4 можливість вчиняти активні протиправні дії.

Крім того, 19.05.2025 о 18:15, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на першому поверсі приміщення недобудованої будівлі по АДРЕСА_1 , та маючи на меті незаконно позбавити ОСОБА_11 волі із заподіянням йому фізичних страждань, використовуючи ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», що відноситься до холодної зброї, який носив при собі з метою залякування потерпілого, користуючись перевагою у фізичному розвитку, при цьому знаючи про малолітній вік потерпілого, наказав останньому стати у кут однієї з кімнат вказаного приміщення, який заборонив покидати, обмеживши його вільне пересування. Надалі, огородивши ОСОБА_11 бляшаним листом та цеглою, почав періодично наносити удари рукою по обличчю, тим самим завдаючи фізичного страждання.

Далі, без перерви у часі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на позбавлення ОСОБА_11 волі, взяв його за верхній одяг та повів його підвальними приміщеннями вищевказаної недобудованої споруди, при цьому наносив численні удари рукою в область обличчя, спричиняючи потерпілому фізичні страждання. Надалі, ОСОБА_4 , утримуючи руками ОСОБА_11 , підійшов до отвору у стіні, який веде до темної кімнати та є єдиним входом. Далі, утримуючи ОСОБА_11 , заштовхнув його до вказаного темного приміщення, де наказав останньому перебувати там до визначеного ним часу, позбавляючи його можливості вільно обирати своє місце знаходження.

Надалі, 19.05.2025 о 18:35, ОСОБА_4 , знаходячись у тому ж самому підвальному приміщенні вказаної недобудованої будівлі, маючи на меті незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 , тримав його за верхній одяг, заподіював йому фізичні страждання у вигляді нанесення йому чисельних хаотичних ударів руками та ногами в область тулубу та обличчя. Від вказаних дій, ОСОБА_11 відчув сильний та гострий фізичний біль, що викликало позиви блювоти, ускладнення дихання та малолітній потерпілий почав благати ОСОБА_4 зупинитись. Далі, ОСОБА_4 , маючи фізичну перевагу, обхопив своїми руками зверху малолітнього ОСОБА_11 , підняв його та кинув знов на підлогу, спричиняючи йому сильний фізичний біль.

Крім того, ОСОБА_4 , взявши у праву руку ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», який носив із собою, та імітуючи нанесення удару, почав замахуватись в голову ОСОБА_11 , що викликало в останнього почуття страху за своє життя, та переконання у неможливості покинути будівлю.

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи незаконно позбавляти волі ОСОБА_11 , утримуючи біля себе, наніс йому удар ногою в передпліччя, після чого ногою наніс удар в область колін, та збивши малолітнього з ніг, став поверх нього та почав тиснути своїм коліном в область живота, від чого ОСОБА_11 відчував сильний біль. Після цього, ОСОБА_4 підвівся, витягнув з чохла ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», який приніс з дому, та почав ним замахуватись у бік ОСОБА_11 , імітуючи кидок, тим самим викликав у нього відчуття страху за своє життя, та страху вжити заходів до вільного пересування.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого, не відпускаючи від себе, почав знов наносити йому удари кулаком в область тулуба та обличчя, спричиняючи йому сильний фізичний біль, в результаті чого ОСОБА_4 , заподіюючи фізичні страждання ОСОБА_11 , та застосовуючи зброю позбавив його можливості самостійно обирати своє місце перебування.

Крім того, встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї (ножа) відповідно до вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року, 19.05.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18:00, переніс ніж марки Smith&Wesson моделі «CKSUR2», який є холодною зброєю, з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до недобудованої будівлі по АДРЕСА_1 .

У подальшому, ОСОБА_4 цього ж дня, у період часу з 18:00 до 19:00, знаходячись у приміщенні вищевказаної недобудованої будівлі, продовжував носити та використовував вказаний ніж марки Smith&Wesson моделі «CKSUR2», під час вчинення відносно малолітнього потерпілого ОСОБА_11 протиправних дій.

Надалі, 19.05.2025, після 19:00, неповнолітній ОСОБА_4 переніс зазначений ніж марки Smith&Wesson моделі «CKSUR2» з вищевказаної недобудованої будівлі до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де 11.06.2025 у період часу з 17:23 до 17:46, вказаний ніж було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку співробітниками поліції, та протиправні дії було припинено.

Відповідно до проведеної судової експертизи зброї, наданий на дослідження ніж марки Smith&Wesson моделі «CKSUR2» належить до категорії холодної зброї та відноситься до категорії контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії, виготовлений промисловим способом.

Також встановлено, що 19.05.2025, у період часу з 18:00 до 19:00, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував у підвальному приміщенні недобудованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , виник протиправний умисел спрямований на погрозу вбивством малолітньому ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством, у вказаний період часу, перебуваючи у вищевказаному підвальному приміщенні недобудованої будівлі, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою викликати почуття тривоги та стурбованості, не маючи на меті позбавлення останнього життя, діставши з чохла ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», який взяв із собою з дому, та тримаючи його у правій руці, імітуючи нанесення удару, почав замахуватись в голову ОСОБА_11 , що викликало в останнього почуття страху за своє життя.

Далі, ОСОБА_4 , тримаючи ніж Smith&Wesson моделі «CKSUR2», почав ним замахуватись у бік ОСОБА_11 , імітуючи кидок, викликаючи у потерпілого реальні підстави побоюватися за своє життя, тобто вбивства, усвідомлюючи, що тим самим викликає у малолітнього реальні побоювання за свої здоров`я та життя.

Крім того, встановлено, що 20.05.2025, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті неприязних відносин, виник умисел на завдання побоїв малолітньому ОСОБА_11 .

Цього ж дня, приблизно о 14:00, ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_11 , та реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, на очах присутніх сторонніх осіб, умисно наніс малолітньому потерпілому ОСОБА_11 декілька ударів, але не менше двох, руками в область голови, після чого повалив його на землю, тим самим завдавши йому фізичний біль, не спричиняючи тілесних ушкоджень.

06.08.2025 ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської продовжено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні строком на 36 (тридцять шість) діб, тобто до 10.09.2025 року включно.

На думку прокурора, вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час слідства доказами. У кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речові докази, незаконно впливати на свідків, потерпілого, іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти процесуальним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання, посилаючись на наведені в ньому доводи.

Обвинувачений ОСОБА_4 у задоволенні клопотання просив відмовити.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні просила застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_15 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим. Зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків зазначених у клопотанні, вони є абстрактними, необґрунтованими та не підтверджені жодними належними доказами. У зв`язку з цим просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник та законний представник потерпілого залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та подані клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, продовжити, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За висновком Конституційного Суду України, викладеним в рішенні від 23.11.2017 № 1-р/2017, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність (ч. 2 ст. 29 Конституції України).

Крім того, Конституційний Суд України також зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Під час досудового розслідування у даному провадженні, 10.06.2025 ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відмовлено у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання та реєстрації підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронних засобів контролю, із забороною залишати місце проживання.

Однак, 25.06.2025 Одеським апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2025 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою задоволено клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 07.08.2025 включно, без визначення застави.

06.08.2025 ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської продовжено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні строком на 36 (тридцять шість) діб, тобто до 10.09.2025 року включно.

На даний час у кримінальному провадженні здійснюється підготовче судове засідання.

Так, на думку прокурора, на стадії підготовчого провадження по справі лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на свідків, потерпілого, іншого обвинуваченого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування альтернативних запобіжних заходів є недоцільним.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При цьому, згідно зі ст. 7-9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам у кримінальному провадженні, судом, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини їх життя, сімейними зв`язками та зв`язками із суспільством. За станом здоров`я обвинувачених відсутні відомості про такий їх стан, який би унеможливлював застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений прокурором вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого прокурором доведено, що ризики, які встановлені колегією суддів Одеського апеляційного суду під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 не зменшились та продовжують об`єктивно існувати.

Отже, метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам:

- переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом.

Обставини даного кримінального провадження, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні, які ще не допитані. При встановленні наявності вказаного ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК - впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України. Водночас аналізуючи характер та обставини злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що у випадку не застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи;

- вчинити інше (нове) кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до матеріалів провадження, обвинувачений, здійснюючи інкриміновані йому дії вочевидь розумів їх протиправність, що дає підстави припускати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню та продовжувати вчиняти нові злочини. Суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваним кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що може загрожувати особі у разі визнання винуватим, вік (17 років) та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не надано), відомостей щодо міцності та сталості соціальних зв`язків, майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 матеріали кримінального провадження не містять та стороною захисту надані не були.

Судом враховано неповнолітній вік обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, однак ці обставини, з урахуванням суті обвинувачення, на переконання суду, не є беззаперечними стримуючими факторами виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість правової позиції прокурора безумовно можливо перевірити лише під час судового розгляду. Разом з тим, суд вважає, що відомостей, які повідомлені прокурором під час підготовчого судового засідання, достатньо у даній стадії судового провадження, для висновку про те, що раціональні підстави для розумної підозри щодо причетності обвинуваченого до обставин інкримінованих йому діянь, об`єктивно існують.

Під час розгляду клопотання прокурора, при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, що були встановлені судом під час обрання запобіжного заходу та наразі визнані реальними під час розгляду даного клопотання.

Крім того, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому, з урахуванням вищенаведених мотивів, суд вважає на можливе не визначати розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено із застосуванням насильства.

Під час розгляду клопотання не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зав`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили над ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України та імперативними положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України.

З урахуванням викладеного суд вважає, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 06.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 08.09.2025 о 16:50 годині.

Суддя ОСОБА_16