Справа № 405/2840/25
провадження № 1-кс/405/1370/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене заступником керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 16.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000070, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 до Подільського районного суду м. Кропивницького від начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити із викладених у ньому підстав, вказав на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечила в задоволенні клопотання слідчого про застосування до її підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики перелічені слідчим є безпідставними, так як не має на меті забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, наведених у ч.1 ст.177 КПК України; ОСОБА_4 весь час не переховувався від органів досудового розслідування та/або суду; не знищував, не переховував, не спотворював будьяку із речей чи документів; не вчиняв інших кримінальних правопорушень; не перешкоджав кримінальному провадженню. ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом в лавах ЗСУ, на посаді водія електрика господарчого відділення ВЧ НОМЕР_1 , у військовому звані старший солдат; підозрюваний постійно проживає у одному і тому ж населеному пункті, АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2007 та 2021 року народження, дружина та діти перебувають на його утриманні, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався; у інших кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 не підозрюється. Просила застосувати до свого підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи застави.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що підозрюваний є добрим та відзивчивим, за місцем служби характеризувався добре, відповідальна особа; нікуди б не поїхав; йому потрібна психіатрична допомога; врятував багато людей; не міг нічого зробити.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, його захисника та свідка, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 16.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000070 за ч. 2 ст. 111 КК України.

21.05.2025 о 12 год. 15 хв. ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 111 КК України, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, відповідно до якої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України та військовослужбовцем Збройних сил України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни та військову присягу, маючи достатній рівень життєвого та професійного досвіду, для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками іноземної держави агресора розвідувальних органів рф, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, з ідеологічних та корисливих мотивів вирішив надати представникам спецслужб держави агресора допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Зокрема, водій господарчого відділення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_8 не пізніше вересня 2022 року, перебуваючи у місту Дніпро вступив у злочинну змову з представниками російської федерації, яка веде війну проти України, та погодився надавати зазначеній державі-агресору а також її представникам допомогу у підривній діяльності проти України. З того часу ОСОБА_8 , контактуючи зі співробітником 78-го розвідувального центру головного управління генерального штабу зс рф ОСОБА_9 та іншими, невстановленими на даний час, представниками спецслужб рф, виконував їх завдання на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, а також передавав їм інформацію військового характеру щодо діяльності Збройних Сил України та їх окремих частин.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на надання допомоги державі-агресору та її представникам у підривній діяльності проти України, ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Маріуполь на тимчасово окупованій території України, не пізніше першої половини листопада 2024 року, залучив до своєї злочинної діяльності раніше йому добре знайомого водія-електрика господарчого відділення військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 .

У свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи у дружніх відносинах з ОСОБА_8 , постійно спілкуючись з ним за допомогою мессенджера Telegram та будучи обізнаним, що останній виконує завдання спецслужб російської федерації, у зазначений час, тобто не пізніше початку листопада 2024 року, перебуваючи у місті Кропивницький, дав згоду надавати спецслужбам рф через ОСОБА_8 інформацію військового характеру щодо діяльності Збройних Силу України та окремих їх частин, у тому числі актуальну інформацію щодо перебігу подій у військовій частині НОМЕР_1 , грошового забезпечення військовослужбовців певної категорії, проведення органами СБ України фільтраційних заходів у даному військовому підрозділі тощо.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 19 листопада 2024 року у період часу з 01 год. 39 хв. до 19 год. 00 хв., перебуваючи у м. Кропивницький ОСОБА_4 у ході двох телефонних розмов у мессенджері Telegram повідомив ОСОБА_8 для подальшої передачі представникам спецслужби рф інформацію військового характеру щодо переведення у бойові підрозділи ЗСУ конкретної кількості військовослужбовців конкретних військових частин Медичних сил, а саме що перевели з Київського шпиталя 350 осіб, а з Одеського більше 200. За інформацією ОСОБА_10 передані за вказаних обставин ОСОБА_4 відомості є інформацією військового характеру, дозволу на розповсюдження яких не надавалось, а розповсюдження вказаної може мати негативний вплив на виконання визначених завдань Збройними Силами України та завдати шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності підрозділів Збройних Сил України чи нести загрозу життю, здоров`ю військовослужбовців і цивільних осіб.

24.12.2024 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного наміру та перебуваючи у м. Кропивницькому, в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 у мессенджері Telegram, передав для спецслужби рф інформацію про удар по казармах ЗСУ під Одесою. Крім того, у ході цієї розмови ОСОБА_8 , виконуючи свою роль у злочинній домовленості щодо сприяння державі-агресору та її представникам у підривній діяльності проти України, надав ОСОБА_4 вказівку заповнити таблицю з відповідями на питання, які цікавлять іноземну спецслужбу, у тому числі щодо ситуації у місті Покровськ. Це завдання ОСОБА_4 у той же день виконав. Також у ході розмови співучасники обговорили грошову винагороду від іноземної спецслужби для ОСОБА_4 за надану інформацію.

У подальшому, у період з 24.12.2024 по 31.12.2024 ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, в ході телефонних розмов у мессенджері Telegram неодноразово повідомляв ОСОБА_8 , для подальшого інформування спецслужби держави-агресора, щодо перебігу подій у військовій частині НОМЕР_1 , а також про відношення військослужбовців до військової служби.

Крім того 28 квітня 2025 року ОСОБА_4 отримав через ОСОБА_8 завдання спецслужби держави-агресора щодо збору інформації та контролю ситуації навколо невстановленої на даний час особи в м. Кропивницький. Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_4 у той же день виконав вищевказане завдання, повідомивши про результати свого співучасника ОСОБА_8 для подальшого інформування представників іноземної спецслужби.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протоколи про результати проведення НСРД; протокол обшуку від 21.05.2025; протокол огляду телефону від 21.05.2025, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, у якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п. п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься категорії особливо тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, а тому, ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування.

Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Окрім цього, вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 спільно з громадянином іноземної держави. Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, джерела його доходів невідомі, злочин вчини з метою отримання грошової винагороди, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання не є настільки міцними для того, щоб підозрюваний на час розслідування та судового розгляду не вчинив спроб переховуватися від слідства та суду.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки кримінальне правопорушення, яке ставиться йому в провину, вчинялось ним спільно з громадянином іноземної держави протягом тривалого часу з дотриманням вимог конспірації, з метою приховання протиправної діяльності від правоохоронних органів.

Окрім цього, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває лише на початковому етапі, що свідчить про те, що органом досудового розслідування здійснюється збирання усіх доказів по справі, а у випадку застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою він може знищити, сховати або спотворити докази кримінального правопорушення, які невідомі стороні обвинувачення.

Також є реальним ризик, який передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: продовжити вчинення цього кримінального правопорушення, або вчинити новий, на що вказує те, що кримінальне правопорушення, яке ставиться в провину ОСОБА_4 вчинялось ним конспіративно, в умовах військового стану, з корисливих мотивів, в ході співпраці з громадянином іноземної держи.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке за законом йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна; підозрюваний раніше не судимий, а тому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 та 2021 року народження, проходить військову службу за контрактом в лавах ЗСУ, на посаді водія електрика господарчого відділення ВЧ НОМЕР_1 , у військовому звані старший солдат; раніше не судимий, відомості про стан здоров`я та характеризуючих даних сторонами не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у якому він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити йому належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/підозрюваною, обвинуваченим/обвинуваченою обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як встановлено, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Відповідно до ст. 183 КК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжити свою протиправну діяльність, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 особливо тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Вище викладене у сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого та наявність передбачених законом підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 12 год. 15 хв. 21.05.2025 по 19.07.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику, негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11