Справа № 392/1274/25
Провадження № 1-кс/392/206/25
УХВАЛА

30 червня 2025 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Мала Виска клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 28.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомиргород, Кіровоградської області, українця, громадянина України, співмешкає без реєстрації шлюбу, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , водій-стрілець 1 мінометної батареї НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні- солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

встановив:

Слідчий за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 строком на 60 днів.

На обґрунтування клопотання зазначила, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 (м.Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 28.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 квітня 2025 року відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 ОСОБА_4 , призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової частини НОМЕР_2 , де проходив службу на посаді водій - стрілець 1 мінометної батареї 1 механізованого батальйону військової частини.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 05.04.2025, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Згідно ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Незважаючи на викладене, 27.06.2025 року близько 22:30 год. під час дії воєнного стану, який введено Президентом України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який Указом Президента № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 16.04.2025 продовжено строком на 90 діб, ОСОБА_4 перебуваючи по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи що мешканці сусідніх будинків відпочивають, враховуючи вечірній час доби та бажаючи протиставити себе встановленим в суспільстві нормам спокійного відпочинку, прагнучи показати свою зневагу до інших людей, бажаючи самоутвердитись за рахунок порушення правил відпочинку людей та пошкодження чужого майна, ігноруючи існуючі в суспільстві правила поведінки, діючи умисно з метою пошкодження майна, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, проявляючи неповагу до існуючих норм поведінки і моральності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи цілеспрямовано, здійснив один постріл з вогнепальної зброї, а саме мисливської рушниці, 16 калібру, марки ТОЗ-БМ з серійним номером 5662-60 в напрямку службового автомобіля працівників поліції марки Mitsubisi Outlander» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на проїжджій частині біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті чого вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень у вигляді розбиття заднього скла салону, чим створено реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, поліцейських та порушення громадського спокою.

Таким чином, в ході проведення слідчих (розшукових) дій було встановлено, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4

20.06.2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.296 КК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також незаконно впливати на свідків, які будуть допитані у справі з приводу його незаконної діяльності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також неможливості застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Під час розгляду клопотання прокурор зазначив про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливістю запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та задля виконання завдань, передбачених ст.2 КПК України, просив задовольнити клопотання в повному обсязі та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. зазначивши, що ризики слідчим, прокурором не доведені, підозрюваний не має намірів ухилятися від слідства, суду. При цьому, вважав, що дії ОСОБА_4 не вірно кваліфіковані органом досудового розслідування. Просив врахувати, що підозрюваний має позитивні характеристики за місцем фактичного проживання та за місцем реєстрації, крім того, проживає без реєстрації шлюбу та має на утриманні чотирьох малолітніх дітей. У разі застосування слідчим суддею домашнього арешту, буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, просив не застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснив про обставини, що мали місце 28.06.2025 року, додатково зазначив, що не переховувався від працівників поліції, зранку сам прийшов до поліції , не має наміру ухилятися від слідства та суду. Має сім`ю, чотирьох дітей на утриманні, матір, 1964 р.н. Проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований в с. Ганнівка, де проживає його матір.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.

28.06.2025 року о 10 год. 29 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України по кримінальному провадженню №0000288 від 28.06.2025 року.

29.06.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.296 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Harav. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до оголошеної підозри, підтверджується: рапортом чергового від 27.06.2025 відповідно до якого до лінії «102» надійшло повідомлення стрільбу; протоколом огляду місця події від 27.06.2025 р ділянки проїзної частини біля домоволодіння, в с. Ганнівка , Новомиргородської ОТГ, Новоукраїнського р-ну, Кіровоградської області за координатами 48.7706555, 31.7041370; протоколом огляду місця події від 27.06.2025 р ділянки фермерського господарства за координатами 48.7900378, 31.6896122; протоколами обшуку домоволодіння від 28.06.2025 за адресою: с. Ганнівка Новомиргородської ТГ, Новоукраїнського району Кіровоградської області; - протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 29.06.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним впливати на свідків, потерпілу, які ще в судовому засіданні не допитувалися.

Інших ризиків слідчим суддею не встановлено та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

У справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Аналогічно у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.

Мотивуючи неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, слідчий в своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та прокурором в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого застосовано загальні твердження, без належної аргументації з посиланням на певні обставини, а тому фактично не довели доцільність застосування до ОСОБА_4 лише запобіжного заходу тримання під вартою, а також те, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тобто, слідчий суддя приходить до переконливого висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, достатніх, щоб переконати суд у необхідності застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває у шлюбі без реєстрації та має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, надав пояснення щодо обставин, які мали місце 28.06.2025 року.

Слідчим суддею, крім іншого, у відповідності до ст.178 КПК України, враховується, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст..12 КК України є тяжким злочином проти громадського порядку та моральності, ОСОБА_4 спів мешкає без реєстрації шлюбу, має на утриманні чотирьох малолітні дітей ОСОБА_9 , 2018 р.н., ОСОБА_7 , 2010 р.н., ОСОБА_8 , 2015 р.н., ОСОБА_10 , 2024 р.н., батьків похилого віку, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, за місце проживання та місцем реєстрації характеризується позитивно, за місце несення служби негативно, що підтверджується службовою характеристикою, до клопотання додано доповідь про самовільне залишення військової частини без поважних причин, без зброї військовослужбовцем за призовом під час мобілізації вч А500 солдатом ОСОБА_4 , раніше не судимий.

За вказаних обставин, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, сакцією статті передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, слідчий суддя визнає за необхідне, з урахуванням вимог ст.181 КПК України, застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт в межах строку досудового розслідування, заборонивши останньому цілодобово залишати житло та поклавши на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що сприятиме виконанняю завдань кримінального судочинства.

Отже, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та звільнити з-під варти.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

клопотання слідчого задовольнити частково.

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 серпня 2025 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та звільнити з-під варти.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора у цьому кримінальному провадженні та на ВП № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

Дата закінчення дії ухвали 29.08.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним з моменту її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_17