21.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/6283/25
1-кп/205/906/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
Провадження № 1-кп/205/906/25 Справа № 205/6283/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про закриття кримінального провадження під час розгляду кримінального провадження №0000152 від 12.04.2025 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Письменне Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який має неповну середню-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею, посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному центрі МВС.

Проте, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету незаконного використання завідомо підробленого офіційного документу, посягаючи на авторитет органів державної влади, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08 травня 1993 року та затвердженого нею Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 10 лютого 2020 року, у невстановленому місці, діючи умисно, в порушення положень Закону України «Про дорожній рух», посягаючи на встановлений законодавством України порядок отримання та використання офіційних документів, відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340 (в редакції зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №946 від 15 листопада 2019 року), уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров?я (МОЗ), підготовки відповідно до планів і програм, складання теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України, і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (МВС), територіальних сервісних центрах МВС, за допомогою мережі «Інтернет», маючи намір на використання підробленого документу, який видається компетентними особами органу державної влади та посвідчує факт, що має юридичне значення придбав у невстановленої дізнанням особи за винагороду у сумі 8 000,00 гривень завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А, В, С», з серійним номером НОМЕР_1 , виданим 04 липня 2020 року ТСЦ 7344, на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого були внесені завідомо неправдиві відомості про отримання особою права керувати транспортними засобами відповідної категорії, з метою подальшого його використання та отримав можливість його подальшого використання, починаючи з 14 лютого 2020 року, коли ОСОБА_3 , у невстановлений час, знаходячись у невстановленому місці, отримав від невстановленої особи підроблений офіційний документ, а саме посвідченням водія категорій «А, В, С», з серійним номером НОМЕР_2 , виданим 04 липня 2020 року ТСЦ 7344, на ім?я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », де містилися завідомо неправдиві відомості про отриманням ним права на керування транспортними засобами, що відносяться до категорій «А, В, С», у виготовленні якого ОСОБА_3 з метою подальшого його використання.

В подальшому, 12 квітня 2025 року, близько 01 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Фольцваген», номерний знак реєстрації НОМЕР_3 , на мосту "Кайдацький", у м. Дніпрі був зупинений працівниками патрульної поліції. На законну вимогу останніх відповідно, до ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», маючи прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, на вимогу працівника патрульної поліції надав останньому завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А, В, С», з серійним номером НОМЕР_1 , виданим 04 липня 2020 року ТСЦ 7344, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », тим самим умисно та протиправно використав завідомо підроблений офіційний документ - бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України. Бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , виготовлений способом термосублімаційного друку із використанням знакосинтезуючого пристрою типу термосублімаційного принтера.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК, тобто у використанні завідомо підробленого офіційного документа.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме пред`явив посвідчення водія, яке заздалегідь придбав у мережі Інтернет.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у даному вироку, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежить дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 358 КК, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії кримінальних проступків, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, є учасником бойових дій, має стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває матір, яка є інвалідом І групи.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. (Постанова ККС ВС від 05.10.2023 у справі №542/26/23).

Щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. (Постанова ККС ВС від 14.11.2022 у справі №640/3693/15-к).

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 10.02.2021 року у справі №643/13256/17 та від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к.

Матеріали справи свідчать, що факт вчиненого кримінального правпорушення обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Жодні розшукові дії органом досудового розслідування у цій справі не вживалися, що свідчить про наявність у обвинуваченого дійсного, а не уявного, жалю про скоєне та його щире каяття.

За таких обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку пропорційним відносно вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення буде покарання у виді штрафу, що сприятиме досягненню мети призначеного покарання та зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судово-технічної експертизи документів, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на їх проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 7, 370, 373, 374, 381-382 КПК, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Роз`яснити обвинуваченому, що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

У разі несплати штрафу та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд може замінити несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських або виправних робіт.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2025 року скасувати.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/104-25/14949-ДД від 18.04.2025 у розмірі 2674 гривень 20 копійок.

Речові докази: посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 , видане на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке поміщено до спец. пакету PSP 2133695, DVD диск з відеозаписом з боді-камер поліцейських УПП у м. Дніпро за 12.04.2025 - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК, до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1