СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3427/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу представника скаржника ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001703 від 21.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва 04.06.2025 року надійшла скарга представника скаржника ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001703 від 21.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначив, що ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001703 від 21.08.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України.

13.05.2025 року у межах досудового розслідування кримінального провадження № 0001703 від 21.08.2024 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: електронні ваги чорного кольору, які було поміщено у спец пакет ICR 00134964 мобільний телефон марки «Айфон», який було поміщений у спец пакет ICR 0013481; грошові кошти у сумі 72640,00 грн., які було поміщені у спец пакет ICR 0013485.

Зазначив, що 21.05.2025 року на адресу ГСУ НП України було подано клопотання про повернення тимчасового вилученого майна ОСОБА_4 , яке було залишено без задоволення.

Оскільки арешт на тимчасово вилучене майно накладено не було, вилучені речі підлягають поверненню його законному володільцю.

Скаржник та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлялись належним чином.

Слідчий Головного слідчого управління Національної поліції України в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, якою просить залишити без задоволення скаргу адвоката, посилаючись на те, що вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого, а являється речовим доказом.

Вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази в її обґрунтування, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001703 від 21.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2025 року у справі № 759/8854/25, надано дозвіл слідчим, які входять до групи слідчих та прокурорам, які входять до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0001703 на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відшукання та вилучення: наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, прекурсорів, знаряддя (обладнання) для їх незаконного виготовлення, зважування, пакування, зберігання, пересилання, засобів зв`язку (мобільних телефонів, сім-карток, планшетів, ноутбуків, комп`ютерної техніки), які використовують причетні до кримінального правопорушення особи під час координації своїх протиправних дій, зокрема через телеграм-канали за допомогою, яких здійснюється збут заборонених речовин, документів, чорнових записів, які містять дані про здійснення незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, грошових коштів та банківський карток, на яких знаходяться грошові кошти, що отримані в результаті злочинної діяльності.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що вилучене майно, яке просить повернути представник власника майна у своїй скарзі є вилученим на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2025 у справі № 759/8854/25, тому не належить до тимчасово вилученого майна, оскільки входить до переліку щодо якого було надано дозвіл на відшукування та вилучення, а відтак не підлягає поверненню.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги представника власника майна необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 167 - 169, 171, 236, 303, 307, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001703 від 21.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1