печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 28.05.2024, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 28.05.2024, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2025 у справі № 757/10943/25-к, а саме з: мобільного телефону марки «Iphone 16», бежевого кольору, із сім карткою НОМЕР_1 ; мобільного телефону марки «Iphone 7», чорного кольору, із сім карткою, номер якої невідомий.

Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначає, що Печерським УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Заявник вважає, що на даному етапі відпала необхідність у подальшому арешті.

Як вбачається із описової частини клопотання слідчого про арешт майна, на підставі якого і було винесено ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2025 у справі № 757/10943/25-к, останній клопотав про накладення арешту на зазначені речі з метою збереження речових доказів та задля запобігання можливості їх приховування і відчуження.

08.05.2025, оскільки вказані речі, на які було накладено арешт, не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, останні були повернуті ОСОБА_4 під розписку.

За таких обставин, на даний час підстави (мета), які слугували на першочерговому етапі для накладення арешту на зазначені речі (збереження речових доказів та задля запобігання можливості їх приховування і відчуження) втратили свою актуальність (відсутні).

З урахуванням викладеного, заявник просить клопотання задовольнити та скасувати накладений арешт.

Адвокат ОСОБА_3 , повідомлений про місце, дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з"явився, проте направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність підозрюваного ОСОБА_4 , клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Прокурор, слідчий, повідомлені про місце, дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не з"явились, причини неприбуття слідчому судді не повідомили, жодних заяв по суті розгляду клопотання до суду не направили.

Слідчий суддя, з урахуванням викладеного та положень ч. 2 ст. 174 КПК України, визнав за можливе здійснити розгляд справи у відсутність сторін.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, надходить наступного висновку.

Печерським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 від 28.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

27.03.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/10943/25-к було накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме на: мобільний телефон марки Iphone 16 бежевого кольору із сім карткою НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Iphone 7 чорного кольору із сім карткою, номер якої невідомий.

В ході розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що перелічене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема, що у даному випадку майно, використовувалось для вчинення злочину, визнане речовими доказами, є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Окрім того, з клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 06.03.2025 вбачається, що слідчий обґрунтовував необхідність арешту майна метою збереження речових доказів, задля запобігання можливості їх приховання, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягнути (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 168 КПК України визначено, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

З наданих заявником додатків вбачається, що 08.05.2025 ОСОБА_4 під розписку на відповідальне зберігання отримав, зокрема, два арештовані мобільні телефони: мобільний телефон марки Iphone 16 бежевого кольору із сім карткою НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки Iphone 7 чорного кольору із сім карткою, номер якої невідомий.

Вказане свідчить про те, що, з моменту передачі вказаних мобільних телефонів їх власнику, з ними не проводяться жодні слідчі дії у кримінальному провадженні, та ризик втрати значимих для слідства даних відпав.

В свою чергу, слідчий та прокурор у судове засідання не з?явились, жодних заяв по суті розгляду клопотання не направили, не довели продовження існування на даний час підстав для арешту майна ОСОБА_4 в контексті повідомлених захисником обставин (повернення арештованих мобільних телефонів на зберігання).

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що в застосуванні арешту об`єктивна необхідність відпала, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 392 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 28.05.2024 - задовольнити.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0000076 від 28.05.2024, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.03.2025 у справі № 757/10943/25-к, а саме:

- мобільного телефону марки «Iphone 16», бежевого кольору, із сім карткою НОМЕР_1 ;

- мобільного телефону марки «Iphone 7», чорного кольору, із сім карткою, номер якої невідомий.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1