Провадження № 1-кп/466/337/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючої-судді ОСОБА_1

учасники провадження

секретар ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у об`єднаному кримінальному провадженні №0001329 від 09.08.2023р. про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, працюючого директором ПП «Ліон-Транс», одруженого, на утримані дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судженого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , 07.08.2023, в період часу приблизно з 14:00 год. по 15:00 год., перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Львів, вул. Величковського, 54, знайшов банківську карту № НОМЕР_1 банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), видану на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якій зберігалися її грошові кошти, яка за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, не вчинив жодних дій щодо її повернення власнику, таким чином, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, викрав банківську карту № НОМЕР_1 банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів в загальній сумі 2433,22 гривень, належних потерпілій ОСОБА_6 , тим самим незаконно заволодів нею.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Надав показання про те, що дійсно 07.08.2023р. в обідній час поблизу будинку за адресою: м. Львів, вул. Величковського, 54, знайшов банківську карту № НОМЕР_1 банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), видану на ім`я ОСОБА_6 , на якій зберігалися її грошові кошти, з метою подальшого використання її як засобу платежу. Потерпілій шкоду відшкодував. У вчиненому розкаявся. Просить його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 . Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які є в матеріалах кримінального провадження №0001329 від 09.08.2023.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю і об`єктивно доведена, його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно з ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який згідно ст.89 КК України раніше не судимий, відсутність обставин, які обтяжують покарання, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків, що є обставинами, які пом`якшують покарання, та вважає, що йому слід призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.357 КК України виді штрафу.

Процесуальні витрати відсутні

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357КК України та обрати покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020грн.

Речові докази:

- оптичні компакт диски «Alerus» DVD-R, на яких містяться відеозаписи із приміщень торгової зали магазину «Єва» на вул.Величковського, 1б в м.Львові, торгової зали магазину «Продукти» на вул.Величковського, 4 в м.Львові, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок складено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7