ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/14289/25

Провадження №1-кп/522/2877/25

30 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000321 від 03.06.2025 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Углич, рф, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 29.05.2025 року приблизно о 18:35 год., перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 1, у барі «Бос», побачив як у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з кишені штанів випали та перебували без нагляду на підлозі його паспорт громадянина України та банківська карта банку «Кредобанк». В цей час у ОСОБА_3 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на викрадення банківської карти останнього.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, умисно, в особистих інтересах, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, викрав банківську картку AT «Кредобанк», НОМЕР_1 , p/p НОМЕР_2 , яка видана на ім`я ОСОБА_4 , яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 2 жовтня 1992 року, ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року, Закону України «Про платіжні послуги» № 1591-ІХ від 30 червня 2021 року та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківських рахунків.

В подальшому ОСОБА_3 , достеменно розуміючи, що банківська картка є чужим майном та належать ОСОБА_4 , залишив її при собі та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у викраденні офіційних документів, вчиненому в інших особистих інтересах, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи в той же час, в тому ж самому місці, а саме 29.05.2025, приблизно о 18:35, за адресою: м. Одеса, вул. Новощіпний ряд, 1, у барі «Бос», побачив як у потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з кишені штанів випали та перебували без нагляду на підлозі його паспорт громадянина України та банківська карта банку «Кредобанк». В цей час у ОСОБА_3 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, умисно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, викрав паспорт громадянина України типу id-картки № НОМЕР_3 , виданий 09.12.2019 органом № 4813 на ім`я ОСОБА_4 , який є універсальним документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство.

В подальшому, ОСОБА_3 , достеменно розуміючи, що паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , є універсальним документом, який посвідчує особу власника та підтверджує громадянство, усвідомлюючи, що цей документ належить потерпілому та засвідчує важливі факти і події в його житті і втрата якого суттєво ускладнює реалізацію прав, свобод і законних інтересів потерпілого, не вживаючи заходів до його повернення власнику залишив його при собі та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме у викраденні офіційних документів, вчиненому в інших особистих інтересах, та заволодінні будь-яким способом паспортом, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду за участю захисника ОСОБА_5 на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, (проступків), передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Із заяви ОСОБА_3 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінальних правопорушень, способу їх вчинення, предметів правопорушень. Добровільність вказаного встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.

Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений, його захисник та потерпілий не оспорюють всі встановлені обставинами кримінального проступку зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 381-382 КПК України.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 337, ч. 3 ст. 357 КК України.

На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене в інших особистих інтересах, та ч.3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Суд, при вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_3 покарання керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину (проступку), і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів (проступків) як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин (проступок), має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів (проступків).

Отже, врахувавши обставини справи в їх сукупності, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким тином, остаточно визначити покарання ОСОБА_3 необхідно за приписами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Крім того, ч. 2 ст. 59-1 КК України встановлено обов`язки, які суд імперативно покладає на засудженого, а ч. 3 цієї ж статті визначено обов`язки, які можуть бути додатково покладені на засудженого, тобто законодавцем віднесені до дискреційних повноважень суду.

Аналіз указані норми закону, дозволяє дійти висновку, що структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає в покладені певних обов`язків на засудженого з визначенням строку, упродовж якого він має їх виконувати, а тому, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.

Саме таке застосування ст. 59-1 КК України визнав правильним Верховний Суд в ухвалі від 03.03.2025 у справі № 182/5470/24.

Відтак, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені різними статтями особливої частини Кримінального кодексу України (ч.1 ст. 357, ч. 3 ст.357 КК України), у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю вказаних злочинів йому необхідно призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Заходи забезпечення кримінального провадження № 0000321 не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України, наступним чином:

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_3 виданий 4813 09.12.2019 року та банківську карту банку «Кредо банк» № НОМЕР_1 вважати повернутими належному власнику ОСОБА_4 ;

-диск формату CD-R зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000321.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0000321 відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000321 не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000321 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2-х (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3-х (трьох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3-х (трьох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_3 виданий 4813 09.12.2019 року та банківську карту банку «Кредо банк» № НОМЕР_1 вважати повернутими належному власнику ОСОБА_4 ;

-диск формату CD-R зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000321.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1