УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 463/5859/20

провадження № 51-5129 во 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_5 про виправлення описки в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2025 року,

у с т а н о в и в:

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду постановою від 08 травня 2025 року залишив без змін ухвалу судді Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2024 року.

ОСОБА_5 звернувся до Суду із заявою, в якій просить у порядку ст. 379 КПК України виправити допущену описку у згаданій постанові. Зазначає, що рішення Личаківського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2024 року ухвалив суддя, а не слідчий суддя, з огляду на що необхідно внести відповідні зміни в постанову суду касаційної інстанції.

Заявника було повідомлено про дату, час та місце розгляду заяви. Клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши викладені в заяві доводи і наявні в матеріалах провадження документи, Суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_5 необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Опискою вважається зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка, допущена під час письмово-вербального викладу судового рішення, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), що мають вплив на зміст судового рішення і його виконання. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, до них належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань речей, предметів, майна, зазначення дат і строків.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють тексту судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне уживання розділових знаків, помилкове відмінювання слів, використання русизмів і діалектизмів тощо.

Очевидною арифметичною помилкою визнається помилка в результаті підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичною помилкою, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому цією статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Отже, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо), проте в жодному випадку не дозволяється під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви судового рішення.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_5 подав касаційну скаргу на ухвалу судді Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 09 жовтня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами слідчого судді того ж суду від 28 липня 2020 року про відмову у відкритті провадження за його ж заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді цього суду від 10 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність ТУ ДБР, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 твердив, зокрема, що суддя апеляційного суду помилково вважав ухвалу від 09 жовтня 2024 року постановленою слідчим суддею, а не судом, як указано в самій ухвалі, внаслідок чого безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою.

Суд касаційної інстанції відхилив ці доводи ОСОБА_5 , оскільки вони суперечать положенням ч. 11 ст. 35 КПК України, фактичному змісту згаданої ухвали та позиції самого ОСОБА_5 , котрий наполягав на перегляді за нововиявленими обставинами саме ухвали слідчого судді. Як указано в постанові, зазначення в ухвалі від 09 жовтня 2024 року про постановлення її судом, а не слідчим суддею, усупереч твердженням ОСОБА_5 , не призводить до необхідності застосовувати інші положення КПК, що регулюють питання про апеляційне оскарження судових рішень, ніж ті, якими керувався суддя апеляційного суду. Тобто обставини, на які послався ОСОБА_5 у заяві, були предметом перевірки в порядку касаційної процедури і їм надано правову оцінку.

З огляду на викладене немає підстав для застосування положень ст. 379 КПК України за заявою ОСОБА_5 , оскільки з огляду на приписи вказаної статті Суд не допустив описки в постанові, натомість автор звернення фактично не погоджується з прийнятим рішенням за наслідками розгляду його касаційної скарги.

Керуючись статтями 379, 441 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_6 про виправлення описки в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 травня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3