ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001103 від 02 вересня 2024 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розтоки Путильського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із повною середньою освітою, приватного підприємця, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року-,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим

Провадження № 11-кп/822/118/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_11

строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його протягом іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 змінено на особисте зобов`язання та звільнено останнього судом першої інстанції з-під варти в залі суду.

Зараховано в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , починаючи з 02 вересня 2024 року до 23 січня 2025 року, з розрахунку, відповідно до ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 вересня 2024 року після набрання вироком законної сили, а саме на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz CLS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_12 , та велосипед «Maino» чорно-блакитного кольору, який належав ОСОБА_13 .

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно оскаржуваного вироку, 02 вересня 2024 приблизно о 15 год 40 хв водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz CLS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у світлу пору доби по автодорозі Р-62 сполученням «Криворівня-Усть-Путила-Старі-Кути-Вижниця-Сторожинець-Чернівці» в межах населеного пункту с. Мариничі Вижницького району Чернівецької області по вул. Головній зі сторони смт. Путила в напрямку с. Розтоки, наближаючись до будинку № 105-А по вул. Головній в с. Мариничі, проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, не дотримуючись безпечного інтервалу, своєчасно не виявив небезпеку для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, через що допустив зіткнення з велосипедом марки «Маіnо» під керуванням малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку автомобіля.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому велосипедисту ОСОБА_13 спричинено смерть, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів.

При цьому, порушення та невиконання водієм ОСОБА_7 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з наслідками у вигляді спричинення смерті малолітнього ОСОБА_13 .

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило малолітньому ОСОБА_13 смерть.

На вищевказаний вирок суду першої інстанції прокурор відділу захисту

інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_7 та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. В іншій частині вирок суду першої інстанції просить залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України, не врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки скоєного правопорушення, які є незворотними, а саме загибель малолітнього ОСОБА_13 , та особу засудженого, а тому прийшов до неправильного висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Вказує, що ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення лише на стадії з`ясування обставин справи, перевірки доказів та переходу до судових дебатів. Натомість під час досудового розслідування та на етапі судового розгляду до моменту судових дебатів він заявляв про нерозуміння пред`явленого обвинувачення, висловлював сумніви щодо своєї вини або визнавав її лише частково.

Стверджує, що потерпіла висловила позицію щодо відсутності до ОСОБА_7 претензій матеріального характеру, оскільки не бачила проявів щирого каяття з боку ОСОБА_7 і розраховувала на справедливість покарання, при цьому не просивши суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням обвинуваченого волі.

Також зазначає, що переказ коштів у якості відшкодування завданої шкоди в день проголошення вироку судом першої інстанції слід розцінювати як спробу уникнення відповідальності з боку ОСОБА_7 .

Таким чином вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а за своїм розміром є несправедливим через його м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, доводи прокурорів ОСОБА_5 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій, жодним з учасників провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо законності призначеного ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінальних покарань», передбачено, що, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що таких вимог районний суд у повній мірі дотримався.

Так, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 раніше не судимий, вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, позитивно характеризується за місцем проживання, працює фізичною особою-підприємцем, а також дані про особу обвинуваченого, який є особою пенсійного віку, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, дружину, з якою проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні двох дітей неповнолітнього сина та доньку, яка є студенткою, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував заподіяну шкоду.

В якості обставин, які пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд належним чином врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції правильно враховано всі обставини, з якими закон про кримінальну відповідальність пов`язує призначення покарання.

Доводи прокурора про м`якість покарання є необґрунтованими.

Суд першої інстанції прийняв рішення про вид та розмір покарання на основі дослідження обставин справи та характеристик обвинуваченого, відповідно до яких останній характеризується позитивно (т. 1 а.с. 157), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.с. 159), вину у скоєному визнав повністю та щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, що підтверджується копією квитанції про перерахування грошових коштів на користь потерпілої ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 226).

Апеляційний суд погоджується з викладеними у вироку мотивами прийняття районним судом рішення щодо ОСОБА_7 .

Крім того, бере додатково до уваги долучені в судовому засіданні апеляційного суду медичні довідки, та наявний в матеріалах справи акт комісійного судово-медичного дослідження ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 164-168), в яких відображені різноманітні хвороби обвинуваченого.

Також, апеляційний суд звертає окрему увагу на ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до дослідженого судом першої та апеляційної інстанції висновку автотехнічної експертизи від 08.11.2024 року (т. 1 а.с. 261-265), згідно якого як в діях обвинуваченого, так і в діях потерпілого наявні порушення Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, потерпіла ОСОБА_9 не наполягала на призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуванням строку.

Саме тому доводи прокурора щодо прийняття судом першої інстанції рішення всупереч неоднозначної позиції потерпілої, не є підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Посилання прокурора про не врахування наслідків вчинення кримінального правопорушення, які є незворотними, а саме загибель малолітнього ОСОБА_13 , колегія суддів відхиляє, оскільки незворотні наслідки у виді смерті потерпілого вже охоплюються диспозицією статті, яка інкримінована обвинуваченому ОСОБА_7 , і не можуть слугувати додатковою підставою для призначення більш суворого покарання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливе виправлення та перевиховання ОСОБА_14 без реального відбуття призначеного покарання, із застосуванням до нього положень ст. 75, 76 КК України.

Саме такий вид і розмір покарання, на погляд колегії суддів, є необхідний і достатній для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для зміни чи скасування вироку судова колегія не вбачає, а тому у задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 23 січня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_11

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3