Справа № 184/2438/24
Номер провадження 1-кп/184/72/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (відсутній)

представник потерпілого ОСОБА_9

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Покрова обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених 05.11.2024 та 01.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№ 0000476, 0000434 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, суд -

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_10 , заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ст. 177 КПК Україн, підтримане прокурором ОСОБА_4 , представником ОСОБА_9 , потерпілим ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти клопотання прокурора та просили обрати домашній арешт для обвинуваченого, вважали ризики заявлені прокурором не обґрунтованими.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.11.2024 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який ухвалами суду від 14.01.2025 продовжено до 14.03.2025, від 24.03.2025 продовжено до 12.05.2025, від 23.04.2025 продовжено до 21.06.2025, від 18.06.2025 продовжено до 16.08.2025 та визначено суму застави.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 331 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також суд вказав, що п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Суд повинен співвідносити доцільність подальшого застосування тримання під вартою з особливістю тих дій, які слід провести для завершення провадження.

Таким чином, обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Тобто із зазначених рішень Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленого йому підозри.

Як вбачається із додатків до обвинувального акту, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню, але наразі триває судовий розгляд, допитані потерпілі та обвинувачений, досліджені письмові докази надані прокурорами, але ще не закінчене дослідженні усіх доказів, оскільки обвинувачений заявив клопотання про допит свідків за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 289 КК України і не всі свідки допитані у судовому засіданні.

Згідно з обвинувальними актами ОСОБА_5 органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України санкція якої передбачає за скоєння таких злочинів покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, і він в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за незаконне заволодіння транспортним засобом та крадіжку.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 самовільно залишив військову частину та переховується від військової служби. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, а також уникнення покарання за тяжкі злочини він може вчинити дії, пов`язані з переховуванням від органу досудового розслідування або суду, а саме виїхати за межу міста Покров Дніпропетровської області.

Також, при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно враховувати тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання їм винним у вчиненні інкримінованих злочинів, що згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, тому суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду.

Окрім того, у кримінальному провадженні є свідки, з якими підозрюваний перебуває у дружніх відносинах та які проживають в одному населеному пункті, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може впливати на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, шляхом вмовляння або погроз з метою зміни останніми своїх показів та уникнення кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику впливу на свідків.

Об`єктивні показання всіх вищезазначених осіб мають суттєве значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Зазначений факт вказує на наявність обґрунтованого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Також, слід зазначити, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та в провадженні суду на даний час перебуває на розгляді обвинувальні акти відносно останнього за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України. Не дивлячись на це, факт притягнення підозрюваного раніше до кримінальної відповідальності та факт вчинення даних кримінальних правопорушень свідчить про репутацію ОСОБА_5 та схильність останнього до неправомірної поведінки у суспільстві, в зв`язку з чим може бути належним елементом при оцінці ризику вчиняти кримінальні правопорушення у майбутньому.

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування/суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно продовжити відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Лише запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, допоможе уникнути зазначених вище ризиків.

Вказаний запобіжний захід є достатнім для запобігання цих ризиків. Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки: застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України;

Таким чином, підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

В силу ст.183 ч.3 КПК України, визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 194, 217, 334, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід в виді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 14.08.2025 до 15.10.2025 включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, з дотриманням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити заставу в вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не спілкуватися із свідками по цьому кримінальному провадженню.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали до 15.10.2025 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим, представнику потерпілого, направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4».

На ухвалу може бути подана скарга в Дніпровський апеляційний суд протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним який тримається під вартою в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 14.08.2025 року о 16-30 годині.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1