УХВАЛА

11 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 734/1459/25

провадження № 51-2781ск25

Верховний Суд колегією суддів судових палат Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 червня 2025 року щодо нього,

встановив:

За вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України (далі - КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 червня 2025 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року щодо нього - без змін.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього.

Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2024 року касаційну скаргу засудженого залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

Зокрема, в цій ухвалі вказано на те, що засуджений не наводить доводи щодо незаконності оскаржуваних судових рішень та не зазначає, з яких підстав їх слід переглянути судом касаційної інстанції з урахуванням положень статті 438 КПК. При цьому, зміст касаційної скарги засудженого зводився до вільних показань щодо сфабрикованого, на його думку, кримінального провадження відносно нього без врахування підстав для скасування або зміни судових рішень.

Крім того, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просив скасувати вирок суду, при цьому, не зазначав назву суду, дату оскаржуваного рішення та не звернув увагу на те, що вирок суду першої інстанції щодо нього переглядався апеляційним судом. Однак, вимог до рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 не ставив. Тобто такі вимоги не узгоджувалися з положеннями статті 436 КПК.

Водночас всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засудженийне долучав до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.

Крім того, в порушення вимог частини 3 статті 427 КПК ОСОБА_4 не зазначав в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

В ухвалі, якою залишено без руху касаційну скаргу засудженого, йому роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.

При цьому, засудженому у резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.

В межах встановленого строку на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою.

Проте засуджений знову не дотримався вимог статті 436 КПК та не врахував вказівок суду касаційної інстанції.

Зокрема, у повторній касаційній скарзі засуджений просить «скасувати вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року, дати спокій і не перешкоджати у виїзді за кордон». Тобто, такі вимоги знову викладено не у відповідності до статті 436 КПК. Водночас, засуджений знову ставить вимоги лише щодо вироку суду першої інстанції, при цьому, не звернув увагу на те, що вказане рішення переглядалося апеляційним судом, однак вимог до рішення суду апеляційної інстанції не ставить.

Крім того, засуджений у повторній касаційній скарзі просить касаційний суд: запросити свідка; долучити речові докази, а саме сфальсифікований, як він стверджує, документ про проходження військово-лікарської комісії та військовий квиток, а також протокол допиту слідчим, щознаходиться поза межами компетенції Верховного Суду.

Вказане не узгоджується з положеннями статті 436 КПК та з огляду на відсутність доводів та вимог касаційної скарги засудженого щодо рішення апеляційного суду, то суд касаційної інстанції позбавлений процесуальних підстав для розгляду по суті касаційної скарги лише на вирок суду першої інстанції.

Отже, засуджений не усунув всі недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак його касаційна скарга підлягає поверненню.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 429 КПКзалишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2025 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 червня 2025 року щодо ньогоз усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3