14.05.25
Справа № 635/3671/25
Провадження № 1-кс/635/910/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року с-ще Покотилівка

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Покотилівка, клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області

ОСОБА_6 , погоджене з заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Харківського району, м. Мерефа, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого,

має на утриманні неповнолітню дітину: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 до суду надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відносно

ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 11.05.2025 до ВП № 3 Харківського РУП

№ 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення, про те, що 11.05.2025 за адресою: АДРЕСА_3

ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого останнього доставлено до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 помер.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 травня 2025 року, близько 15:00, більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим ОСОБА_5 перебуваючи на території двору багатоквартирного будинку

АДРЕСА_3 , де також знаходився мешканець цього

ж будинку, громадянин ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 який на той час перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між вказаними особами, на час їх зустрічі,

на побутовому рівні виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , виник раптовий умисел на умисне спричинення останньому тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості.

Далі ОСОБА_5 з метою реалізації свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно, під час сварки з останнім, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки

в область його голови, від чого той не утримавшись на ногах, від отриманого удару, впав на землю, після чого конфлікт між вказаними особами на деякий час було припинено.

Однак далі, в цей же день тобто 11 травня 2025 року вже близько 16:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, ОСОБА_5

та ОСОБА_10 знову зустрілися на території двору багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де конфлікт між вказаними особами мав своє продовження, під час якого у ОСОБА_5 на ґрунті вже наявних неприязних відносин до ОСОБА_10 виник раптовий умисел на умисне спричинення останньому тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості.

Далі ОСОБА_5 з метою реалізації свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно, під час сварки з останнім, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область його голови, від чого той не утримавшись на ногах від отриманого удару, упав на землю, та на деякий час він втратив свідомість, і вже після цього конфлікт між вказаними особами було припинено.

Прийшовши до тями, ОСОБА_10 піднявся на ноги та пішов до себе до дому, а саме

до квартири АДРЕСА_4 , де знаходився приблизно до 18:00, до того часу коли стан його здоров`я став погіршуватися. В цей же день, ОСОБА_10 було госпіталізовано до Харківської обласної клінічної лікарні, де його було негайно прооперовано та надана необхідна медична допомога.

12 травня 2025 року, ОСОБА_10 не приходячи до тями, помер в умовах Харківської обласної клінічної лікарні, причиною його смерті згідно з медичної довідки причиною смерті останнього стала тупа закрита черепно-мозкова травма, яку він отримав в результаті нанесення йому тілесних ушкоджень спричинених громадянином ОСОБА_5 .

Так, 12.05.2025 слідчим СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області,

у період часу з 15.30 годин по 18.18 години у порядку ст. 208 КПК України було затримано особу, підозрювану у вчиненні злочину, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

13.05.2025 слідчим СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Вивчаючи особу підозрюваного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , встановлено, що він є уродженцем м. Мерефа Харківського району Харківської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, одружений, має середню освіту, має на утриманні неповнолітню доньку, працює в ТОВ «Глас Трьош» на посаді оператора.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами огляду предметів та речей, протоколом затримання особи причетної до вчинення злочину в порядку

ст. 208 КПК України, протоколом огляду трупу та іншими доказами в своїй сукупності.

Підставою для звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, просила задовольнити.

Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст.121 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що ризики зазначені прокурором є необґрунтованими, просила відмовити в задоволенні клопотання та визначити нічний домашній арешт.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази

у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

У провадженні слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000438 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

13.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2

ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу

є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення

і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду

є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 є осудною особою.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри

у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів: протоколом огляду місця події від 11.05.2025, протоколом огляду місця події від 12.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 12.05.2025; протоколом огляду предмету 12.05.2025; протоколом огляду речей від 12.05.2025; постанова про визнання речових доказів від 12.05.2025; протоколом огляду предмету від 13.05.2025; протоколом огляду речей від 13.05.2025; постанова про визнання речовими доказами та визначення їх місця зберігання від 13.05.2025; протоколом допиту свідка від 12.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 12.05.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 12.05.2025; протоколом огляду трупа від 13.05.2025; лікарським свідоцтвом про смерть № 0000135 від 13.05.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 13.05.2025; протоколом допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_17 .

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності

і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_17 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри на даній стадії проведення досудового розслідування кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_17 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, за викладених у клопотанні обставин

і доводи захисту з даного питання не спростовують висновків слідчого судді.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри

у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу

є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того,

що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, ризики є реальними та їх запобіганню необхідний достатній рівень належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким злочином, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину, вбачається ризик того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст.121 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Наявність зазначеного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 є місцевим мешканцем та йому відоме місце проживання свідків у вищевказаному кримінальному провадженні. У зв`язку із вищевикладеним, ОСОБА_5 може здійснити спробу незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз, залякувань (з огляду на насильницький спосіб вчинення правопорушення в якому він підозрюється) - у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судовому засіданні.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину,

в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі до десяти років, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні,

а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КК України, в судовому засіданні даний ризик не знайшов свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (сперава «Летельє проти Франції»).

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що

з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею

з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних даних про працевлаштування, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної

у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 п. 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»

№ 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, те що він не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, суд доходить висновку про можливість визначити заставу у розмірі

20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП

в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого з заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438 від 12.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України - задовольнити частково.

Обрати у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор»,

в межах строку досудового розслідування, строком 60 (шістдесят) днів тобто

до 12 липня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто

з 12.05.2025 о 15 год. 30 хв.

Визначити підозрюваному ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Харківського районного суду Харківської області.

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого та/або прокурора, суду, із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого та/або прокурора про зміну свого місця проживання; не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає без дозволу слідчого та/або прокурора; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок Харківського районного суду Харківської області, має бути наданий уповноваженій особі місця попереднього утримування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом

5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 14.05.2025 року о 16 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_19