Номер справи 703/6501/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Сміла

Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання слідчої СВ відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2024 під №0001019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.119, ч.3 ст.135КК України,

у с т а н о в и в :

Слідча СВ відділу поліції №2 ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2024 під №0001019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.119, ч.3 ст.135КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що Клопотання обґрунтовано тим, що 07.12.2024 близько 12 год. 00 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті будинку, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи необережно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті дитині своєї співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не розрахувавши своєї сили, взяв правою рукою за ліву руку малолітнього, який в той час перебував на одному ліжку з ОСОБА_5 , та смикнув його, внаслідок чого ОСОБА_6 , втративши рівновагу впав на тверде покриття підлоги, вдарившись головою об її поверхню, вчинивши тим самим діяння, що має ознаки фізичного насильства, відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Внаслідок даного падіння малолітній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми голови, перелому кісток черепа, які відповідно до наказу МОЗ від 17.01.1995 № 6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_6 , який помер за місцем свого проживання.

Він же, 07.12.2024 близько 12 год 00 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті будинку, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи необережно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи наміру на спричинення тяжких тілесних ушкоджень або заподіяння смерті дитині своєї співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не розрахувавши своєї сили, взяв правою рукою за ліву руку малолітнього, який в той час перебував на одному ліжку з ОСОБА_5 , та смикнув його, внаслідок чого ОСОБА_6 , втративши рівновагу впав на тверде покриття підлоги, вдарившись головою об її поверхню, вчинивши тим самим діяння, що має ознаки фізичного насильства, відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Внаслідок даного падіння, малолітній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми голови, перелому кісток черепа, які відповідно до наказу МОЗ від 17.01.1995 №6 «Правила судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Після отриманих зазначених тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, не став викликати швидку медичну допомогу для малолітнього, взяв його на руки, та переніс в іншу кімнату, де поклав на ліжко, та малолітній заснув. Тим самим, завідомо залишивши останнього, не надавши йому допомоги, яку він потребував, перебуваючи на той час в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство.

В подальшому, лише за втручанням матері дитини ОСОБА_7 07.12.2024 близько 15.00 год. було викликано працівників швидкої допомоги, які по прибуттю стали застосовувати реанімаційні заходи, які результату не дали, та було зафіксовано смерть дитини.

07 грудня 2024 року о 22 год. 06 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

За даним фактом 07 грудня 2024 року внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0001019 за ч.1 ст.119 та ч.3 ст.135 КК України.

08 грудня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень за вказаним складом злочину.

Також 08 грудня 2024 року в ході затримання ОСОБА_5 було вилучено його особистий одяг, а саме: штани та кофта зеленого кольору.

Слідча стверджує, що вилучене під час обшуку затриманого майно може зберігати сліди вчиненого кримінального правопорушення та є доказами в межах наведеного кримінального правопорушення. У зв`язку з цим слідча просила накласти арешт на це майно.

У судове засідання слідча не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд клопотання просила проводити без її участі, на задоволенні клопотання наполягала.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання не заперечували, про що надали відповідні заяви.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Так, при прийнятті рішення, слідчий суддя враховує, що 07 грудня 2024 року зареєстроване кримінальне провадження № 0001019 за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.119, ч.3 ст.135 КК України за обставинами, вказаними слідчим у клопотанні.

08 грудня 2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України у якого під час особистого обшуку було виявлено і вилучено штани та кофта зеленого кольору.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 від 09 грудня 2024 року штани та кофта зеленого кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001019.

Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене в частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей,документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно п.1ч.1ст.170КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.3ст.132КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, під час судового розгляду слідчим суддею, шляхом дослідження доказів доданих до клопотання, встановлена сукупність підстав вважати, що речі, які були вилучені 08 грудня 2024 року у ОСОБА_5 та на які слідча просила накласти арешт, зберегли на собі сліди вчинення злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, можливість використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення ефективності досудового розслідування, зберігання вказаних вище речових доказів та враховуючи обставини вчинення злочину, правове обґрунтування клопотання, яке у цілому відповідає положенням ст.ст.167,170,171 КПК України, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, оскільки у іншому випадку проведення належного досудового розслідування з метою притягнення винної особи до передбаченої законом відповідальності буде неможливим.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчої задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 08 грудня 2024 року під час особистого обшуку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході його затримання в порядку ст.208 КПК України у межах досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 07.12.2024 під №0001019, а саме: штани та кофта зеленого кольору.

Застосувати щодо зазначеного майна заборону користування, розпорядження та відчуження.

Ухвала про накладення арешту на майно підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1