Справа № 638/3889/18
Провадження №1-кп/638/195/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000373 від 22.03.2017 у відношенні:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у м. Харків, громадянина України, росіянина, з вищою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого у м. Харків, громадянина України, росіянина, з середньо - спеціальною освітою, військовозобов`язаного, одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_3 , який фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_4 ,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, -

за участю :

прокурорів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20

потерпілого ОСОБА_21

представників потерпілого ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

ОСОБА_24

захисників ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ,

ОСОБА_31

підсудних ОСОБА_14 , ОСОБА_15

В С Т А Н О В И В :

Підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вчинили вимога вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_21 чи його близькими родичами (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також незаконне придбання та зберігання, відповідно, підсудним ОСОБА_14 - вибухових пристроїв, а підсудним ОСОБА_15 - бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за наступних обставин :

Не пізніше 21 січня 2017 року, у невстановлену в ході досудового розслідування та судового провадження дату, проміжок часу, місці та за невстановлених обставин підсудний ОСОБА_14 будучи обізнаним щодо матеріального положення потерпілого ОСОБА_21 та достовірно знаючи, що останній є заможною особою, вступив у злочинну змову із підсудним ОСОБА_15 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування та судового провадження особами, спрямовану на вимагання у потерпілого ОСОБА_21 передати на користь підсудних ОСОБА_14 чи ОСОБА_15 , частки свого майна чи вчинити певні дії направлені на виникнення у підсудних ОСОБА_14 чи ОСОБА_15 право власності на майно ОСОБА_21 .

Реалізуючи злочинний умисел злочинної групи, підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також інші невстановлені в ході досудового розслідування та судового провадження особи, діючи умисно та узгоджено, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи мету незаконного заволодіння належним потерпілому ОСОБА_21 майном шляхом вимагання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного вибуття із власності потерпілого ОСОБА_32 майна та незаконного набуття права власності на майно потерпілого членами злочинної групи, 21 січня 2017 року, близько 18:00 години, перебуваючи в приміщенні належного підсудному ОСОБА_14 гаражу № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Весна» по вулиці Шатилова дача, 1 в Шевченківському (на той час Дзержинському) районі м. Харкова в якому також знаходився потерпілий ОСОБА_21 , застосовуючи до ОСОБА_21 фізичне насильство, зокрема, шляхом нанесення останньому підсудним ОСОБА_15 множинних ударів руками в обличчя, а підсудним ОСОБА_14 , наявною у нього битою, множинних ударів по іншим частинам тіла, з завданням ОСОБА_21 фізичного болю, а також, діючи узгоджено з іншими членами злочинної групи, висловлюючи погрози облити потерпілого бензином і підпалити, а також застосувати насильство над його близькими родичами, в разі невиконання їх вимог, висунули вимогу ОСОБА_21 передати в майбутньому на користь ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 250 000 доларів США, або нотаріально переоформити на одного з них будь-який об`єкт нерухомості, що перебуває у власності ОСОБА_21 , тобто вчинити дії майнового характеру.

Внаслідок застосування підсудними ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими під час досудового розслідування та судового розгляду членами злочинної групи насильства, а також висловлених погроз застосувати насильство над його близькими родичами, в разі відмови виконати їх вимогу, потерпілий ОСОБА_21 перебуваючи у пригніченому стані, відчуваючи фізичний біль і моральні страждання, бажаючи уникнути подальшої фізичної розправи, а також запобігти застосування насильства над його близькими родичами, сприймаючи вказані погрози, як реально здійснені, вимушений був погодитися на незаконні вимоги підсудних ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших невстановлених під час досудового розслідування та судового розгляду членів злочинної групи, передати їм гроші або право власності на нерухоме майно, та перебуваючи на той час в салоні автомобіля по вул. Кацарська у м. Харкові, куди його привезли вищезазначені особи, під примусом, на вимогу підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 написав боргову розписку на ім`я ОСОБА_14 та підписав договір позики, перед яким раніше будь-яких боргових зобов`язань не мав, про нібито отримання від останнього грошей у в сумі 250 000 доларів США.

У подальшому підсудний ОСОБА_14 , з метою досягнення злочинною групою результату протиправних дій, у період з 28 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року з належного йому мобільного телефону надіслав на мобільний телефон потерпілого ОСОБА_21 5-ть SMS-повідомлень погрозливого характеру з вимогою повернути неіснуючий борг.

Крім того, підсудний ОСОБА_14 не пізніше 18 вересня 2017 року, у невстановлені в ході досудового розслідування та судового провадження дату, час, спосіб та місце, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, не маючи відповідного дозволу, передбаченого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав та в подальшому почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання, в квартирі АДРЕСА_5 , корпус ручної осколкової гранати РГД-5, який містить заряд вибухової речовини та окремо до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься, який був оснащений уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ, який містить комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини та відноситься до категорії вибухових пристроїв і належить до засобу підриву, та в своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати РГД-5, з уніфікованим запалом до ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, утворюють ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів та придатна до вибуху.

У подальшому, 18 вересня 2017 року, в період часу з 06 години 15 хвилин до 10 години 15 хвилин, в ході проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_5 , співробітники правоохоронного органу в присутності понятих, виявили та вилучили у підсудного ОСОБА_14 вищезазначені вибухові пристрої, які він незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання, без передбаченого законом дозволу.

Крім того, підсудний ОСОБА_15 не пізніше 18 вересня 2017 року, у невстановлені в ході досудового розслідування та судового провадження дату, час, спосіб та місце, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, не маючи відповідного дозволу, передбаченого Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав та в подальшому почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_6 , 46 патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме : 30 патронів, які є бойовими проміжними патронами калібру 5,45 мм (5,45х39АК), 16 патронів, які є бойовими пістолетними патронами калібру 9 мм (9х18ПМ), які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

У подальшому, 18 вересня 2017 року, в період часу з 06 години 51 хвилини до 09 години 20 хвилин, в ході проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_6 , співробітники правоохоронного органу в присутності понятих, виявили та вилучили у підсудного ОСОБА_15 вищезазначені бойові припаси - 46 патронів, які він незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання, без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України не визнали.

Підсудний ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що потерпілий ОСОБА_21 йому відомий на протязі тривалого часу, з яким у нього були нормальні стосунки. Також з підсудним ОСОБА_15 у нього дружні стосунки. 18.12.2016 на прохання ОСОБА_21 він передав останньому у борг 250000 доларів США, про що останній склав письмову розписку та договір позики, які зникли з його квартири після проведення обшуку. Під час проведення обшуків йому стало відомо, що ОСОБА_21 звинувачує його у викраденні та застосуванні насильства. Однак він вважає, що метою проведення обшуків є вилучення боргової розписки ОСОБА_21 . Будь-яких боргових зобов`язань він перед ОСОБА_21 не має. Він має у власності гаражні бокси №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , розташовані в ГК «Весна» у м. Харкові, до яких ОСОБА_21 мав вільний доступ. 21.01.2017 в кафе «Чилі» чи біля нього він не перебував, викрадення ОСОБА_21 не здійснював, насильства чи погроз щодо останнього не застосовував. У вказаний день він разом з ОСОБА_15 перебував у гаражному боксі ГК «Весна», куди у другій половині дня приїздив ОСОБА_21 та невідомі йому особи з приводу реалізації гаража, та через 10 хвилин ОСОБА_21 поїхав у своїх справах. Будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_21 не було. Після 21.01.2017 він неодноразово телефонував ОСОБА_21 з приводу наявних проблем з нерухомим майном. 18.09.2017 в його квартирі, автомобілі та гаражах було проведено обшуки у присутності понятих. Під час проведення обшуку квартири, співробітники поліції вимагали вказати де знаходиться боргова розписка ОСОБА_21 , а потім у шухляду шафи поклали гранату, яка йому не належить, та яку в наступному вилучили. Також вилучили мобільний телефон, який йому не належить, та з якого він повідомлення з погрозами ОСОБА_21 не надсилав. Потім під час обшуку його автомобіля, який було припарковано поряд з будинком, був вилучений пакет з битою, яка йому також не належить. Під час обшуку його гаражного боксу були вилучені бувші у користуванні серветки, які перебували під диваном, та які йому не належать, а також упаковка, на його думку, від мобільного телефону ОСОБА_21 , якої раніше в гаражі не було. З протоколами обшуків він знайомився та зазначив у них свої зауваження. Про наявність у нього боргової розписки ОСОБА_21 він співробітникам поліції не повідомив, так як мав сумніви щодо їх доброчесності. Доньку потерпілого збити автомобілем не намагався. Інкримінованих злочинів він не вчиняв, а тому не визнає позовних вимог потерпілого. Вважає, що ОСОБА_21 його обмовляє, так як не бажає повертати суму боргу.

Суд зазначає, що під час подальшого судового провадження підсудний ОСОБА_14 наголошував на тому, що на момент проведення в його квартирі обшуку, вищезазначений договір позики та боргова розписка ОСОБА_21 перебували не за місцем його мешкання, а за іншою адресою, тому він і відмовився надати співробітникам поліції вказані документи. Чому раніше у судовому засіданні надавав інші показання підсудний ОСОБА_14 пояснили не зміг.

Підсудний ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що потерпілий ОСОБА_21 йому відомий на протязі тривалого часу, з яким у нього були нормальні стосунки, вони вели сумісний бізнес. У 2015 році ОСОБА_21 познайомив його з ОСОБА_14 , з яким у подальшому у нього склалися дружні стосунки. Під час проведення обшуків йому стало відомо, що ОСОБА_21 звинувачує його та ОСОБА_14 у викраденні та застосуванні насильства. 21.01.2017 в кафе «Чилі» чи біля нього він не перебував, викрадення ОСОБА_21 не здійснював, насильства чи погроз щодо останнього не застосовував, у той час він перебував в іншому кафе «Гусь». У вказаний день він у другій половині дня приїхав до гаражного боксу ГК «Весна», де перебував ОСОБА_14 , взяв у останнього пляшку вина та поїхав у своїх справах. ОСОБА_21 в гаражі він не бачив. 18.09.2017 в його квартирі було проведено обшук, під час якого, у присутності понятих, вилучили належний йому пістолет марки «Форт-12Р» № НОМЕР_3 , на зберігання якого він мав дозвіл та в конструкцію якого, шляхом переробки, він не втручався, а також належний ОСОБА_21 пістолет марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 , який до проведення обшуку в квартирі не перебував. Також з квартири були вилучені пістолетні та автоматні набої, які також йому не належать та яких до обшуку в квартирі не було. Вважає, що пістолет ОСОБА_21 та набої принесли в квартиру працівники правоохоронного органу. З протоколами обшуків він знайомився та зазначив у них свої зауваження. Під час спілкування з ОСОБА_14 він не бачив у нього биту. Взимку 2016 року йому повідомив ОСОБА_21 що взяв у борг у ОСОБА_14 250000 доларів США про надав останньому розписку, та показав вказану суму грошей, розписку він не бачив. Потім запропонував йому забрати розписку у ОСОБА_14 , щоб не віддавати грошей, що він робити відмовився. Інкримінованих злочинів він не вчиняв, а тому не визнає позовних вимог потерпілого. Вважає, що ОСОБА_21 його обмовляє, так як він перед зазначеними подіями відмовився прийняти участь у виселенні ОСОБА_14 зі спірного приміщення та забрати у нього боргову розписку.

Незважаючи на не визнання підсудними ОСОБА_14 та ОСОБА_15 своєї вини, у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, їх винуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинів доведена доказами і ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_21 показав, що підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 йому відомі на протязі тривалого часу, з останнім у нього були дружні стосунки. В процесі спілкування ОСОБА_14 брав у борг у нього гроші, але не завжди виконував свої боргові зобов`язання, у зв`язку з чим між ними виникали фінансові непорозуміння та погіршилися стосунки, так як ОСОБА_14 був йому винен близько 160000 доларів США. У нього перед ОСОБА_14 боргових зобов`язань не було. 21.01.2017 близько 18:00 години він біля кафе «Чилі» у м. Харкові сів в автомобіль свого знайомого, та в цей час близько 10 чоловік, серед яких був і ОСОБА_15 підбігли до автомобіля, почали його бити та утримувати в автомобілі. Проти його волі він був доставлений в приміщення гаражу № НОМЕР_1 ГК «Весна», розташованого по вул. Шатилова Дача, який належав ОСОБА_14 та в якому перебував останній. При цьому ОСОБА_15 забрав у нього пістолет марки «Форт-12Р» № А-7272, який під час досудового розслідування було вилучено у останнього. В приміщенні гаражу зазначені особи, у тому числі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 продовжили його побиття, внаслідок чого заподіяли тілесні ушкодження, у нього з обличчя йшла кров, висловлювали погрози застосування насильства в адресу членів його родини, при цьому у ОСОБА_14 при собі була бита, яку він використовував при його побитті, йому також зв`язали руки скотчем. Після нанесення руками 4-х ударів, ОСОБА_15 серветками витирав з його обличчя кров. Невідома йому особа демонструвала каністру з бензином та погрожувала його спалити. Під час вказаних подій, у тому числі ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , вимагали передати їм 250000 доларів США, чи укласти угоди на користь ОСОБА_15 чи ОСОБА_14 щодо належного йому майна. Потім його на автомобілі відвезли на вул. вул. Кацарську у м. Харкові, де ОСОБА_15 приніс та в салоні автомобіля надав йому текст договору займу щодо отримання від ОСОБА_14 вказаної суми грошей, а а ОСОБА_14 понудив його написати з цього приводу боргову розписку. Розписку він написав, так як реально побоювався за своє та членів родини життя та здоров`я, після чого йому повернули телефон та він поїхав додому. З приводу вчинення щодо нього насильства від звернувся до правоохоронного органу через деякий час, так як у зв`язку з погрозами був вимушений, разом з родиною, виїхати з міста. З приводу отриманих тілесних ушкоджень до лікарні не звертався, з цих же причин. Після вказаних подій йому на мобільний телефон надходили повідомлення з погрозами та вимогами передачі грошей. Де на теперішній час перебуває написана ним боргова розписка, йому невідомо. Свої позовні вимоги щодо стягнення з підсудних моральної шкоди підтримує в повному обсязі. Міру кримінального покарання підсудним просить визначити у відповідності з діючим законодавством.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_33 показала, що потерпілий ОСОБА_21 є її батьком, підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 її відомі. 21.01.2017 близько 23-24 години додому повернувся ОСОБА_21 на обличчі якого вона бачила тілесні ушкодження. Батько повідомив, що біля кафе «Чилі» його викрали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відвезли в гараж, ОСОБА_15 та інші особи його били та заставили написати боргову розписку на суму 250000 доларів США. ОСОБА_14 батька не бив, однак знущався з нього. Батько був наляканий, а тому до лікарні та правоохоронного органу не звернувся. Вони були вимушені змінити місце мешкання, так як батьку на телефон приходили повідомлення з погрозами. Раніше ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спілкувалися з їх родиною, так як сумісно вели бізнес з батьком, який саме її невідомо. Після зазначених подій підсудний ОСОБА_14 керуючи автомобілем намагався здійснити на неї наїзд транспортним засобом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_34 показав, що потерпілий ОСОБА_21 є його батьком, підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 йому відомі. Щодо подій, які мали місце 21.01.2017, в частині обставин повернення потерпілого ОСОБА_21 додому та наявності у нього тілесних ушкоджень, дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_35 . При цьому свідок ОСОБА_34 наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах батько повідомив, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили щодо нього насильство та під загрозою, змусили написати боргову розписку, про те, що він був винен ОСОБА_14 велику суму грошей, яку саме, батько не казав. До вказаних подій у батька з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були нормальні стосунки, вони бували в їх оселі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показав, що потерпілий ОСОБА_21 є його батьком, підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 йому відомі. Щодо подій, які мали місце 21.01.2017, в частині обставин повернення потерпілого ОСОБА_21 додому та наявності у нього тілесних ушкоджень, дав показання аналогічні показанням свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_38 . При цьому свідок ОСОБА_36 наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах, на наступний день, батько повідомив, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили щодо нього насильство та під загрозою, змусили написати боргову розписку, про те, що він був винен ОСОБА_14 250000 доларів США. До вказаних подій у батька з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були нормальні, дружні стосунки, вони бували в їх оселі. Однак останнім часом, перед зазначеними подіями, відносини між батьком та ОСОБА_14 зіпсувалися у зв`язку з фінансовими питаннями. Чи були між батьком та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , на той час боргові зобов`язання, йому невідомо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_39 показала, що потерпілий ОСОБА_21 є її чоловіком, підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 її відомі. Щодо подій, які мали місце 21.01.2017, в частині обставин повернення потерпілого ОСОБА_21 додому та наявності у нього тілесних ушкоджень, дала показання аналогічні показанням свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 . При цьому свідок ОСОБА_39 наголошувала на тому, що при вищезазначених обставинах чоловік повідомив, що саме ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вчинили щодо нього насильство та під загрозою, змусили написати боргову розписку, про те, що він був винен ОСОБА_14 250000 доларів США. Тілесні ушкодження йому заподіяв ОСОБА_15 . До вказаних подій у чоловіка з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були нормальні стосунки, вони бували в їх оселі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_42 показав, що потерпілий ОСОБА_21 та підсудний ОСОБА_15 йому відомі на протязі тривалого часу, підсудний ОСОБА_14 йому невідомий. Вечором 21.01.2017 він, виконуючи функції особистого охоронця, привіз ОСОБА_21 до кафе «Чилі» у м. Харкові, та десь через півтори години ОСОБА_21 вийшов з кафе та повідомив, що додому його відвезуть друзі з якими він спілкується. Будь-яких ушкоджень у ОСОБА_21 не було, поводив він себе спокійно, по допомогу не звертався. На наступний день йому ОСОБА_21 , що його викрали, відвезли в гараж, де вчинили щодо нього насильство та під загрозою, змусили написати боргову розписку, про те, що він був винен 200000 доларів США чи 250000 доларів США. Хто саме його викрав, в якому гаражі відбувалися зазначені події, ОСОБА_21 не повідомив. Він також не посилався на те, що вказані дії були вчинені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яких він також 21.01.2017 біля кафе «Чилі» не бачив. У ОСОБА_21 на обличчі малися ушкодження.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_43 показала, що потерпілий ОСОБА_21 та підсудний ОСОБА_15 її відомі, вказані особи разом працювали та спілкувалися, підсудного ОСОБА_14 вона не знає. Десь в 2017 році її повідомив ОСОБА_21 про його побиття, однак, щодо обставин та причин побиття, які повідомив ОСОБА_21 , вона не пам`ятає. Також ОСОБА_21 не зазначав хто саме його побив. 21.01.2017 вона дійсно зустрічалась з ОСОБА_21 в кафе «Чилі» у м. Харкові, однак спілкувались лише щодо її особистих питань. Після спілкування ОСОБА_21 першим пішов з кафе. Потім вона з ним більше не спілкувалась.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_44 показав, що настільки він пам`ятає, десь влітку 2017 року він та це одна особа були запрошені співробітниками правоохоронного органу в якості понятих для проведення обшуку в житлі, автомобілі та гаражі підсудного ОСОБА_14 , під час якого в квартирі з шухляди шафи вилучили гранату з запалом, а також інше майно, про що було складено протоколи, з якими він ознайомився та їх підписав. ОСОБА_14 зазначив, що вилучена граната йому не належить. Під час проведення зазначених слідчих дій він та інший понятий постійно перебували в місцях проведення обшуків, не відволікались від проведення слідчих дій, були очевидцями всіх зазначених подій, а тому вилучену гранату та інше майно ніхто з сторонніх осіб не мав можливості покласти в місця їх виявлення та вилучення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_45 показав, що настільки він пам`ятає, десь в 2016-2017 роках він та це одна особа були запрошені співробітниками правоохоронного органу в якості понятих для проведення обшуку в житлі, в якому саме він не пам`ятає, під час якого в квартирі було вилучено якийсь предмет, як сказали правоохоронці, це граната. Більше точно обставин та події зазначених слідчих дії, а також чи був в житлі підсудний ОСОБА_15 , він не пам`ятає у зв`язку зі спливом значного часу, однак зазначає, що весь хід проведення слідчих дій фіксувався у відповідних протоколах, які він, після складення, читав та підписував. Інформація викладена у протоколах слідчих дій є об`єктивною.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_46 , яка була допитана за клопотанням сторони захисту, показала, що підсудний ОСОБА_14 її відомий як мешканець будинку, де вона працює головою правління ОСББ. 18.09.2017 її доповіла консьєрж будинку, що у квартирі ОСОБА_14 проводиться обшук. Окрім того, консьєрж будинку повідомила, що вона була очевидцем, як в цей день дві невідомі її особи, поклали у багажник автомобіля ОСОБА_14 , який був припаркований поряд з будинком, великий пакет в якому була палка. А потім ці особи з будинку вивели ОСОБА_14 в кайданках. Вона безпосереднім очевидцем зазначених подій не була, щодо вказаних подій з ОСОБА_14 не спілкувалася. Консьєржка будинку померла у 2018 році.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_46 так як, остання очевидцем зазначених подій не була, а отримана нею інформація, яка є неконкретною та яку неможливо перевірити шляхом безпосереднього допиту консьєржки будинку у зв`язку з її смертю, є показаннями з чужих слів, які не узгоджуються та не підтверджуються іншими визнаними судом допустимими доказами, а тому, відповідно до приписів ст. 97 ч. 6 КПК України, показання свідка ОСОБА_46 не є допустимим доказом по вказаному кримінальному провадженні, щодо підтвердження не належності підсудному ОСОБА_14 , виявленої та вилученої під час обшуку його автомобіля, дерев`яної бити, що узгоджується з правовою позицією викладеною у Постанові ККС ВС від 17.09.2020 у справі №623/636/17 (провадження №51-1571км19).

Також, вина підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

- заявою потерпілого ОСОБА_21 від 15.03.2017, спрямовану в порядку передбаченому приписами ст. 214 КПК України, на адресу відповідного правоохоронного органу, щодо притягнення до кримінальної відповідальності підсудного ОСОБА_14 та інших осіб за вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 189 КК України за обставин на які потерпілий посилався як ході досудового розслідування так і під час судового розгляду. (т. 2, а.с. 9);

- протоколом слідчого експерименту від 23.08.2017 за участю потерпілого ОСОБА_21 , в ході якого останній, перебуваючи на місці вчинення злочину на ділянці місцевості розташованої поблизу ГК «Весна» за адресою : м. Харків, вул. Шатилова Дача 1-А, виклав обставини вчиненого підсудними ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо нього вимагання, вказав механізм та локалізацію нанесених йому підсудними множинних ударів, яке відбувалось в гаражному боксі підсудного ОСОБА_14 , внаслідок чого він був вимушений написати боргову розписку та договір позики на користь ОСОБА_14 з приводу неіснуючих боргових зобов`язань. (т. 2 а.с.а.с. 19-23);

- протоколом огляду предмету від 05.09.2017, відповідно до якого був оглянутий наданий потерпілим ОСОБА_21 належний йому мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 8800 з сім-картою абонента мобільного зв`язку «МТС», абонентський номер НОМЕР_5 , відповідно до якого оглядом встановлено наявність в меню «Повідомлення» наявність збережених SMS-повідомлень, які були відправлені ОСОБА_21 підсудним ОСОБА_14 з його сім-карти абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 , у відповідні дати та наступного змісту (мовою оригіналу) : 28.08.2017 о 21:10 «Ты думаешь мы о тебе забыли ???????????»; 29.08.2017 о 19:52 «Долг платежом красен !!!!!»; 31.08.2017 о 20:07 «Готовься к очередной поездке должничок !!!!!»; 31.08.2017 о 20:08 «Мы скоро за тобой приедем !!!!!». (т. 2, а.с.а.с. 24, 25);

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.09.2017, відповідно до якої належний потерпілому ОСОБА_21 мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 8800 з сім-картою абонента мобільного зв`язку «МТС», абонентський номер НОМЕР_5 , був визнаний речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження. (т. 2, а.с.а.с. 26, 27);

- протоколом обшуку від 18.09.2017, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 15.09.2017, відповідно до якого, під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_14 , за адресою : АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено належне ОСОБА_14 майно, а саме : ручна осколкова граната дистанційної дії РГД-5 споряджена уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I з серійним номером imei НОМЕР_7 та з сім-картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 , який підсудний ОСОБА_14 використовував для відправлення потерпілому ОСОБА_21 SMS-повідомлень погрозливого змісту. (т. 2, а.с.а.с. 82-84, 85-88);

- протоколом обшуку від 18.09.2017, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 15.09.2017, відповідно до якого, під час проведення обшуку автомобіля марки SUZUKI JIMNY державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , який перебував у користуванні підсудного ОСОБА_14 , та був розташований безпосередньо біля його будинку, в салоні автомобіля була виявлена та вилучена належна підсудному ОСОБА_14 дерев`яна бита на якої мались нашарування РБК, та яку останній використовував як знаряддя побиття потерпілого ОСОБА_21 під час вчинення вимагання майна останнього. (т. 2, а.с.а.с. 93-95, 96-99);

- обліковою карткою члена гаражного кооперативу «Весна» на ім`я підсудного ОСОБА_14 , статутом гаражного кооперативу «Весна» та довідкою ГК «Весна» від 27.12.2016, відповідно до яких підсудний ОСОБА_14 станом на січень 2017 року був членом гаражного кооперативу «Весна», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Шатилова Дача 1-А та мав у власності гаражні бокси №№ НОМЕР_2 та 31. (т. 2, а.с.а.с. 241, 242; т. 3, а.с.а.с. 1-11, 132);

- протоколом обшуку від 18.09.2017, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 15.09.2017, відповідно до якого, під час проведення обшуку гаража № НОМЕР_1 ГК «Весна», розташованого за адресою : м. Харків, вул. Шатилова Дача 1-А, який перебував у користуванні підсудного ОСОБА_14 , були виявлені та вилучені : пакувальна коробка від належного підсудному ОСОБА_14 мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I з серійним номером imei НОМЕР_7 ; 2 серветки на яких мались нашарування РБК. (т. 2, а.с.а.с. 120-122, 123-126);

- протоколом огляду предмету від 05.02.2018, відповідно до якого був оглянутий вилучений під час обшуку за місцем мешкання належний підсудному ОСОБА_14 мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I з сім-картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 та вилучена під час обшуку гаража № 31 пакувальна коробка від зазначеного телефону, яка ідентифікує свою належність до мобільного телефону ОСОБА_14 , відповідно до якого оглядом встановлено наявність в меню «Повідомлення» «Надіслані» наявність збережених вихідних SMS-повідомлень, які були відправлені на абонентський номер телефону потерпілого ОСОБА_21 (номер НОМЕР_5 ) підсудним ОСОБА_14 з його сім-карти абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 , наступного змісту (мовою оригіналу) : «Ты думаешь мы о тебе забыли ???????????» (абоненту « ОСОБА_47 » на номер НОМЕР_5 ); « ОСОБА_48 » (абоненту «Саша Гараж» на номер НОМЕР_5 ); «Готовься к очередной поездке должничок !!!!!» (абоненту «Саша Гараж» на номер НОМЕР_5 ); «Мы скоро за тобой приедем !!!!!» (абоненту «Саша Гараж» на номер НОМЕР_5 ); «Мы уже рядом и скоро тебя будем резать на ремни !!!!!» (абоненту «Саша Гараж» на номер НОМЕР_5 ). Оглядом інформації, яка міститься на цифровому носії DVD-R диску, яка була отримана від оператора ПрАТ «Київстар» на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова встановлено зв`язок підсудного ОСОБА_49 з його мобільного телефону з сім-картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 , з потерпілим ОСОБА_21 на його сім-карту абонента мобільного зв`язку «МТС», абонентський номер НОМЕР_5 , шляхом направлення SMS-повідомлень в період часу : 28.08.2017 о 21:10:23; 29.08.2017 о 19:52:09; 31.08.2017 о 20:07:12; 31.08.2017 о 20:08:16; 15.09.2017 о 19:02:02. (т. 2, а.с.а.с. 178-179);

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 05.02.2018, відповідно до якої вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 та в його гаражі № НОМЕР_1 , належний підсудному ОСОБА_14 мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I з сім-картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 , пакувальна коробка від зазначеного телефону та цифровий носій DVD-R диск оператора ПрАТ «Київстар», були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. (т. 2, а.с. 180);

- протоколом огляду предметів від 19.12.2017, відповідно до якого були оглянуті вилучені під час проведення обшуку автомобіля та гаража № НОМЕР_1 в ГК «Весна» підсудного ОСОБА_14 бита, 4 серветки, а також експериментальні зразки крові потерпілого ОСОБА_21 (т. 2, а.с. 235);

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.12.2017, відповідно до якої вилучені під час проведення обшуку автомобіля та гаража № НОМЕР_1 в ГК «Весна» підсудного ОСОБА_14 бита, 4 серветки, а також експериментальні зразки крові потерпілого ОСОБА_21 , були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. (т. 2, а.с. 236);

- протоколом отримання зразків для експертного дослідження від 01.11.2017, відповідно до якого були отримані біологічні зразки крові потерпілого ОСОБА_21 , з метою подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи. (т. 2, а.с. 201);

- висновком судово-цитологічної експертизи № 1147-Ц/2017 від 17.11.2017, відповідно до якого встановлено, що на вилученому під час проведення обшуку автомобіля підсудного ОСОБА_14 предметі, схожому на биту знайдені сліди крові людини, в якій виявлено антигени А та Н, походження якої припустимо від будь-якої людини з груповою належністю крові А(ІІ) з ізогемаглютинінами анти-В, яка містить супутній антиген Н. (т. 2, а.с.а.с. 202-205);

- висновком додаткової судово-цитологічної експертизи № 1272-Ц/2017 від 21.11.2017, відповідно до якого встановлено, що на вилученому під час проведення обшуку автомобіля підсудного ОСОБА_14 предметі, схожому на биту знайдені сліди крові людини, в якій виявлено антигени А та Н, походження якої припустимо від будь-якої людини з груповою належністю крові А(ІІ) з ізогемаглютинінами анти-В, яка містить супутній ОСОБА_50 , в тому числі від потерпілого ОСОБА_21 (т. 2, а.с.а.с. 206-208);

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 744 від 10.11.2017, відповідно до якого встановлено, що на вилучених під час проведення обшуку гаража № НОМЕР_1 в ГК «Весна» підсудного ОСОБА_14 , серветках, позначених як «ІІ» та «ІV», виявлена кров людини, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених на серветках, які збігаються між собою і належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі. (т. 2, а.с.а.с. 209-216);

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 903 від 13.12.2017, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_21 та сліду крові, виявленого на вилученої під час проведення обшуку автомобіля підсудного ОСОБА_14 биті. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_21 збігаються з генетичні ознаки (ДНК-профілем) сліду крові, виявленого на биті. Ймовірність випадкового обігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_21 та сліду крові, виявленого на биті, складає 2,87 х 10'23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 34 секстильонів осіб (3,48 х 10'22). Генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_21 збігаються з генетичні ознаки (ДНК-профілем) слідів крові, виявлених на вилучених під час проведення обшуку гаража № НОМЕР_1 в ГК «Весна» підсудного ОСОБА_14 , серветках, позначених як «ІІ» та «ІV». Ймовірність випадкового обігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_21 та слідів крові, виявлених на серветках, позначених як «ІІ» та «ІV», складає 2,87 х 10'23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 34 секстильонів осіб (3,48 х 10'22). (т. 2, а.с.а.с. 219-233);

- протоколом обшуку від 18.09.2017, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 15.09.2017, відповідно до якого, під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 , за адресою : АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено належне ОСОБА_15 майно, а саме : патрони калібру 5,45 мм у кількості 30 штук, патрони калібру 9х18 мм у кількості 16 штук; належний потерпілому ОСОБА_21 пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 з одним магазином спорядженим 5 набоями травматичної дії, який був вилучений у потерпілого ОСОБА_21 підсудним ОСОБА_15 під час вчинення вимагання майна потерпілого. (т. 2, а.с.а.с. 129-131, 132-136);

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 13.10.2017, відповідно до якої вилучений під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 належний потерпілому ОСОБА_21 пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 з одним магазином спорядженим 5 набоями травматичної дії був визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження. (т. 2, а.с. 177);

- актом перевірки об`єктів на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 18.09.2017, складеним фахівцем вибухотехнічного управління ГУНП в Х/О, відповідно до якого вилучений під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_14 предмети : корпус ручної гранати РГД-5 та запал до ручних гранат УЗРГМ, належать до вибухової категорії за критерієм, відповідно, обмежено небезпечного та небезпечного предметів. (т. 2, а.с.а.с. 89, 90, 192-193);

- висновком спеціаліста-вибухотехніка від 19.09.2017 відповідно до якого вилучений під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_14 предмет є ручною осколковою гранатою РГД-5, що відноситься до категорії боєприпасів, є вибуховим пристроєм промислового способу виготовлення та складається з : корпусу ручної гранати РГД-5, який у окремому стані до категорії боєприпасів не відноситься, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини промислового виготовлення та споряджається зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності-тротил, масою 100-115 грам; підривача до ручних гранат УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового способу виготовлення та споряджається комбінованим зарядом ініціюючої вибухової речовини (тетронітрорезорцинат свинцю та азид свинцю масами 0,1 та 0,2 грам відповідно) та бризантної вибухової речовини (ТЕН, гексоген)-масою 1,02 грами. (т. 2, а.с.а.с. 181-183);

- висновком судової вибухотехнічної експертизи № 135/2017 від 17.11.2017 відповідно до якого вилучені під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_14 предмети є : корпусом ручної осколкової гранати РГД-5 промислового способу виготовлення, який до категорії вибухових пристроїв (боєприпасів) не відноситься, та містить заряд вибухової речовини нормальної потужності (тротил) масою 110-115 грам; уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв і належить до засобу підриву та містить комбінований заряд ініціюючої вибухової речовини (тетронітрорезорцинат свинцю та азид свинцю) масами 0,1 та 0,2 грам відповідно та бризантної вибухової речовини (ТЕН, гексоген)-масою 1,02 грами. У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус гранати РГД-5, з уніфікованим запалом до ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2, утворюють ручну осколкову гранату дистанційної дії РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів. Ручна осколкова граната дистанційної дії РГД-5, яка являла собою поєднані в єдину конструкцію надані на дослідження корпус гранати РГД-5 і уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ, придатна до вибуху. (т. 2, а.с.а.с. 185-190);

- протоколом огляду предметів від 19.12.2017, відповідно до якого були оглянуті металеві уламки вилученої під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_14 ручної осколкової гранати РГД-5 з УЗРГМ, яка в наступному була об`єктом дослідження судової вибухотехнічної експертизи. (т. 2, а.с. 194);

- постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.12.2017, відповідно до якої металеві уламки вилученої під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_14 ручної осколкової гранати РГД-5 з УЗРГМ, яка в наступному була об`єктом дослідження судової вибухотехнічної експертизи, були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. (т. 2, а.с. 195);

- висновком судово-балістичної експертизи № 485 від 19.09.2017 відповідно до якого вилучені під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_15 46 патронів є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме : 30 патронів - бойові проміжні патрони калібру 5,45 мм (5,45х39АК), 16 патронів - бойові пістолетні патрони калібру 9 мм (9х18ПМ), які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби. (т. 2, а.с.а.с. 196-198);

- протоколом огляду предметів від 03.02.2018, відповідно до якого були оглянуті вилучені під час проведення обшуку помешкання підсудного ОСОБА_15 бойові проміжні патрони калібру 5,45 мм (5,45х39АК) та бойові пістолетні патрони калібру 9 мм (9х18ПМ). (т. 2, а.с. 200).

У судовому засіданні судом були оглянуті та досліджені вищезазначені речові докази, які зазначені у відповідних постановах про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, які також були надані для ознайомлення учасникам судового провадження.

При цьому потерпілий ОСОБА_21 звернув увагу суду на те, що саме наданою для огляду битою 21.01.2017 підсудний ОСОБА_14 наносив йому удари під час вимагання передачі грошових коштів. Крім того, потерпілий ОСОБА_21 наголошував на тому, що оглянутий вилучений у підсудного ОСОБА_14 мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I, зовні та за ознаками моделі схожий на телефон, яким користувався ОСОБА_14 до подій, які мали місце 21.01.2017.

Також у судовому засіданні були дослідженні надані стороною обвинувачення відомості отримані за результатами НС(Р)Д - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проведених у відношенні свідка ОСОБА_43 , а саме :

- протокол про результати здійснення НС(Р)Д від 01.12.2017 - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проведених у відношенні свідка ОСОБА_43 за номером абонента в телефонній мережі загального користування : НОМЕР_9 , які було проведено у відношенні ОСОБА_43 уповноваженими особами правоохоронного органу - ГВ БКОЗ УСБУ в Харківській області на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017 за дорученням уповноваженого слідчого СУ ГУНП в Харківській області № 8768т від 13.09.2017 про проведення негласних слідчих (розшукових) дій на підставі ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», у період з 24.09.2017 по 11.11.2017, та які фіксувалися на відповідний електронний носій - DVD-R диск № 16310/ГВ«КА» та інформація з якого була відтворена та досліджена у судовому засіданні, відповідно до якого під час здійснення зазначеної слідчої дії - НС(Р)Д зафіксовано низку телефонних розмов здійснених з номеру мобільного телефону свідка ОСОБА_43 на номери телефонів інших неіндефікованих під час досудового розслідування осіб, які мали місце 07.11.2017 та 08.11.2017. Зміст зазначених розмов стосується подій, які відбувалися в кафе «Чилі» та передували вчиненню у відношенні потерпілого ОСОБА_21 протиправних дій, а також наступні події щодо виклику до правоохоронного органу та надання показань з цього приводу. (т. 3, а.с.а.с. 12, 13-25, 26).

При цьому, судом зазначається, що зміст вказаних телефонних розмов не надає можливість ідентифікувати співрозмовників свідка ОСОБА_43 , достеменно, в повній мірі встановити обставини події, про які йдеться мова, коло учасників вказаних подій та їх конкретні дії, так як зміст розмов свідчить про їх завуальовану форму та використання співрозмовника навичок конспірації.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_21 та свідок ОСОБА_43 були ознайомлені з вищезазначеними письмовими доказами - протоколом про результати здійснення НС(Р)Д від 01.12.2017 та з відповідним електронним носієм - DVD-R диском фіксування отриманої інформації.

При цьому потерпілий ОСОБА_21 у судовому засіданні, наголошував на тому, що вказаною слідчою дією зафіксовані його телефонна розмова з свідком ОСОБА_43 яка мала місце 08.11.2017 о 17:37:55 годині щодо подій та обставин вчинення підсудними у відношенні нього вказаного злочину. Зафіксована в цей день о 14:39:28 годині попередня телефонна розмова з ОСОБА_43 не відноситься до вказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_43 наголошувала на тому, що на зафіксованих слідчою дією телефонних розмовах голос у жінки схожий на її, однак з ким саме були вказані розмови та з якого приводу вона не пам`ятає у зв`язку з тривалим спливом часу.

У судових засіданнях 26.08.2022 та 03.04.2024 сторона захисту заявила клопотання про визнання недопустимим доказом протокол про результати здійснення НС(Р)Д від 01.12.2017 - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проведених у відношенні свідка ОСОБА_43 , та які фіксувалися на відповідний електронний носій - DVD-R диск № 16310/ГВ«КА», що є додатком до вказаного протоколу НС(Р)Д, у зв`язку з тим, що стороною обвинувачення не надано суду та стороні захисту відповідної ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017, що у свою чергу позбавляє суд дослідити підстави здійснення по вказаному кримінального провадженню НС(Р)Д, та їх відповідність приписам КПК України.

Окрім того, як на ще одну підставу визнання недопустимим доказом протоколу про результати здійснення НС(Р)Д від 01.12.2017 з відповідним додатком, сторона захисту послалась на порушення стороною обвинувачення приписів ч. 3 ст. 252 КПК України, щодо не дотримання строків передачі протоколу НС(Р)Д від 01.12.2017 та додатку уповноваженому слідчому, а саме 06.01.2018. (т. 3, а.с.а.с. 212, 215-217; т. 4, а.с. 153).

У судовому засіданні сторона обвинувачення заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту, зазначивши, що НС(Р)Д по вказаному кримінальному провадженні були проведені у відповідності до приписів КПК України.

Суд вважає, що клопотання сторони захисту про недопустимість вищезазначеного доказу- протоколу про результати здійснення НС(Р)Д від 01.12.2017 з відповідним додатком - електронним носієм-DVD-R диском № 16310/ГВ«КА», обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні 22.07.2021 стороною обвинувачення зазначалось про намір надати суду та стороні захисту відповідну ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017 на підставі якої були проведені по кримінальному провадженню відповідні НС(Р)Д. (т. 3, а.с.а.с. 153-154).

У наступних судових засіданнях стороною обвинувачення суду не надано ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017.

При цьому, у судовому засіданні 09.08.2022 сторона обвинувачення наголошувала на тому, що матеріали кримінального провадження не містять відповідної ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017, так як під час досудового розслідування та судового провадження стороною обвинувачення, відповідно до приписів діючого законодавства, не здійснено дій спрямованих на розсекречення зазначеного рішення суду, а також посилалась на те, що на теперішній час відсутня можливість здійснити зазначені дії у зв`язку з знищенням процесуальних документів після введення в Україні воєнного стану. (т. 3, а.с.а.с. 201-202).

Відповідно до приписів ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно до приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних, дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» передбачено, що застосування технічних заходів проводиться за рішенням суду.

Так, за правилами ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, зокрема докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.ч. 11, 12 ст. 290 КПК України).

При цьому відкриттю, крім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Разом з тим, стороною обвинувачення суду не надана ухвала слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017 про дозвіл на проведення НС(Р)Д - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проведених у відношенні свідка ОСОБА_43 , що відповідно до Рішення Конституційного суду України від 30.10.2011 та приписів ст. 89 КК України дає підстави для визнання цих доказів не допустимими.

З метою законності, рівності, сторін перед законом і судом, дотриманні верховенства права та поваги до людської гідності, судом вживалися заходи щодо підтвердження або спростування факту проведення негласних слідчих (розшуковик) дій, про що зазначалося під час судового провадження стороною захисту.

Суд вважає, що в цій частині, сторона обвинувачення не виконала покладений на неї обов`язок доказуванням у кримінальному провадженні, як того передбачають приписи ч. 1 ст. 92 КПК України, а саме у тому, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Водночас, згідно п. 5.9 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшуковик) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16.11.2012 №114/1042/516/1199/93 6/1687/5 (Розділ V. Порядок засекречування та розсекречування матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій), після завершення проведення негласних слідчих (розшукових) дій грифи секретності МНІ щодо їх проведення підлягають розсекреченню на підставі рішення прокурора, який здійснює повноваження прокурора в конкретному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, з урахуванням обставин кримінального провадження та необхідності використання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій як доказів після проведення таких дій, у випадку, якщо витік зазначених відомостей не завдасть шкоди національній безпеці України.

Разом з тим, судом надавалось стороні обвинувачення достатньо часу для розсекречення вищезазначених документів, у зв`язку з чим судовий розгляд неодноразово відкладався, однак прокурором відповідних документів суду не надано.

При цьому судом наголошується, що кримінальне провадження перебувало на розгляді в суді досить тривалий час та прокурор мав реальну можливість вжити необхідні та своєчасні заходи спрямовані на розсекречення ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017 та надати її суду.

Ухвала слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017, яка надавала дозвіл на проведення відповідних НС(Р)Д, хоча і не є сама по собі доказом, що стосуються предмету доказування у значенні приписів ст. 91 КПК України, однак є документом, який мав довести, що НС(Р)Д проводилися на підставі відповідного дозволу суду, та відповідно до приписів ст.ст. 246-249 КПК України.

Однак сторона обвинувачення не виконала свій обов`язок довести допустимість НС(Р)Д, хоча судовий розгляд тривав тривалий час.

Таким чином, ненадання суду стороною обвинувачення ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області № 10409т від 11.09.2017, позбавляє суд права перевірити законність контролю за вчиненням злочину з дотриманням порядку і на підставах, передбачених діючим КПК України, а також його відповідність загальним засадам кримінального провадження, які гарантують права і свободи людини та громадянина.

Наведений критерій оцінки вказаного порушення узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, відображеною в постанові ВС від 21.05.2024 у справі № 520/17281/14-к, провадження № 51-6906ск23.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 1 ст. 87 КПК України, визнати недопустимим доказом протокол про результати здійснення НС(Р)Д від 01.12.2017 з відповідним додатком - електронним носієм-DVD-R диском № 16310/ГВ«КА».

При цьому, суд вважає хибним посилання сторони захисту на порушення стороною обвинувачення приписів ч. 3 ст. 252 КПК України, щодо не дотримання строків передачі протоколу НС(Р)Д від 01.12.2017 та додатку уповноваженому слідчому, а саме 06.01.2018, так як приписи ч. 3 ст. 252 КПК України передбачають обов`язок уповноваженої особи передати протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту припинення зазначених негласних слідчих (розшукових) дій саме прокурору, а не слідчому, про що зазначено у дослідженому в судовому засіданні листі уповноваженої особи СБУ в Х/О від 06.01.2018 за № 70/14-117, та на який посилається сторона захисту. (т. 3, а.с. 12).

Суд не бере до уваги твердження підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приводу того, що при вищезазначених обставинах вони, діючи за попередньою змовою групою осіб, вимоги вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_21 чи його близькими родичами (вимагання), а також незаконне поводження ОСОБА_15 з бойовими припасами та ОСОБА_14 з вибуховими пристроями без передбаченого законом дозволу, не вчиняли та розцінює їх критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з наступних підстав.

Так у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_21 наголошував на тому, що при вищезазначених обставинах саме підсудні ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду особи, діючи узгоджено, групою осіб зненацька здійснили на нього напад, проти його волі доставили в приміщення гаражу, застосовували до нього насильство, висловлювали також погрози застосування насильства у відношенні близьких йому родичів, та таким чином подолавши його волю, примусили написати боргові документи щодо неіснуючого боргу перед ОСОБА_14 .

При цьому, потерпілий ОСОБА_21 докладно зазначив які саме злочинні дії здійснювали щодо нього підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , наголошуючи на тому, що саме підсудні під час висування вимоги вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над ним та близькими йому родичами (вимагання), вчинили його побиття, у тому числі і наявною у ОСОБА_14 битою, внаслідок якого у нього з обличчя йшла кров, яку витирав з обличчя серветками ОСОБА_15 .

Свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_39 , ОСОБА_42 у судовому засіданні щодо обставин здійсненого підсудними ОСОБА_14 та ОСОБА_15 нападу на потерпілого ОСОБА_21 дали показання, аналогічні показанням останнього, наголошуючи на тому, що 21.01.2017 після вчинення нападу ОСОБА_21 перебував у переляканому та збентеженому стані, на обличчі мав тілесні ушкодження, побоювався за свою родину, якої погрожували ОСОБА_14 та ОСОБА_15 насильством. Зазначив щодо обставин його побиття ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , безпідставного вимагання грошей та майна, написання розписки ОСОБА_14 щодо суми неіснуючого боргу. Прийняття вимушених мір щодо захисту своєї родини, отримання від ОСОБА_14 повідомлень з погрозами, тощо.

Окрім того, показання потерпілого ОСОБА_21 в частині обставин вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у відношенні нього вищезазначеного злочину, знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового розгляду, а саме підтверджуються дослідженими судом доказами : протоколом огляду від 05.09.2017 належного потерпілому ОСОБА_21 мобільного телефону ТМ «Nokia» моделі 8800, на який підсудний ОСОБА_14 відправив низку SMS-повідомлень погрозливого змісту, з метою отримання суми неіснуючого боргу; протоколом обшуку від 18.09.2017, під час проведення якого за місцем мешкання підсудного ОСОБА_14 був вилучений належний ОСОБА_14 мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I, який останній використовував для відправлення потерпілому ОСОБА_21 . SMS-повідомлень погрозливого змісту; протоколом обшуку від 18.09.2017, під час проведення якого в автомобілі ОСОБА_14 марки SUZUKI JIMNY була вилучена належна останньому дерев`яна бита на якої мались нашарування РБК, та яку останній використовував як знаряддя побиття потерпілого ОСОБА_21 під час вчинення вимагання майна останнього; протоколом обшуку від 18.09.2017, під час проведення якого в гаражі № НОМЕР_1 ГК «Весна», який перебував у користуванні підсудного ОСОБА_14 , були вилучені : пакувальна коробка від належного підсудному ОСОБА_14 мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I, який він використовував для направлення ОСОБА_21 . SMS-повідомлень погрозливого змісту; 2 серветки на яких мались нашарування РБК; протоколом огляду 05.02.2018 належних підсудному ОСОБА_14 мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I, пакувальної коробки від зазначеного телефону, в меню якого містяться направлені ОСОБА_21 . SMS-повідомлення погрозливого змісту; протоколом огляду від 19.12.2017 належної підсудному ОСОБА_14 бити та серветок на яких мались нашарування РБК; висновком додаткової судово-цитологічної експертизи № 1272-Ц/2017 від 21.11.2017, відповідно до якого встановлено, що на належної підсудному ОСОБА_14 биті в наявності сліди крові людини, яка не виключає походження від ОСОБА_21 ; висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 903 від 13.12.2017, відповідно до якого генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_21 збігаються з генетичні ознаки (ДНК-профілем) слідів крові, виявлених на належній ОСОБА_14 биті, а також на вилучених в гаражі ОСОБА_14 серветках; протоколом обшуку від 18.09.2017, під час проведення якого за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 був вилучений належний потерпілому ОСОБА_21 пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 з одним магазином спорядженим 5 набоями травматичної дії, який був вилучений у потерпілого ОСОБА_21 підсудним ОСОБА_15 під час вчинення вимагання майна потерпілого, а також іншими дослідженими під час судового провадження вищезазначеними доказами.

Суд також наголошує на тому, що у судовому засіданні встановлено, що будь-яких відносин, в тому числі і неприязних, між потерпілим ОСОБА_21 , свідками ОСОБА_53 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_39 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 та підсудними ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які б могли свідчити щодо необ`єктивності та упередженості показань потерпілого та свідків, до вчинення вказаних кримінальних правопорушень-злочинів не було, що свідчить про відсутність у потерпілого та свідків підстав для наклепу на підсудних, а також будь-яких підстав для спотворення вказаних подій, шляхом надання неправдивих показань.

Суд також зазначає, що потерпілий ОСОБА_21 та вищезазначені свідки у судовому засіданні надавали свої показання добровільно, без будь-якого стороннього примусу, буди приведені судом до присяги та попереджені про можливі негативні наслідки в разі надання неправдивих показань.

Вказані показання потерпілого та вищезазначених свідків обвинувачення в частині подій, які відбувалися як 21.01.2017 так і в подальшому, зокрема 18.09.2017 та очевидцями яких вони були, є послідовними на протязі всього судового розгляду, в повної мірі узгоджуються як між собою, так і з іншими дослідженими по кримінальному провадженню вищезазначеними доказами, в повній мірі викривають підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні ними інкримінованих злочинів, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості, а тому суд вважає, що свідки обвинувачення є незацікавленими та неупередженими.

Суд також не приймає до уваги твердження підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приводу того, що потерпілийОСОБА_21 їхобмовив, з метою уникнення виконання перед ОСОБА_14 боргових зобов`язань, наявність яких під час судового розгляду не знайшла свого підтвердження, так як будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин стороною захисту суду надано не було, а також дане твердження підсудних не знайшло своє підтвердження з досліджених у судовому засіданні доказів, які самі, під час судового розгляду зазначали щодо відсутності між ними та потерпілим будь-яких неприязних стосунків, в проміжок часу, який передував вказаним подіям.

Окрім того, суд також не приймає до уваги твердження підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приводу того, що 21.01.2017 в кафе «Чилі» чи біля нього вони не перебували, зокрема, як стверджує підсудний ОСОБА_15 він у той час перебував в кафе «Гусь», так як будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин стороною захисту суду надано не було, а також дане твердження підсудних не знайшло своє підтвердження з досліджених у судовому засіданні доказів.

А тому, посилання сторони захисту на зазначені обставини судом розцінюються критично, як спосіб захисту підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 від пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, з метою уникнення відповідальності за скоєне, а тому не приймаються до уваги та вважаються такими, що не відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 зазначив, що 18.09.2017 під час його затримання та проведення щодо нього слідчих дій, працівниками правоохоронного органу були застосовані заходи морального впливу.

Суд не приймає зазначене твердження підсудного ОСОБА_14 та оцінює його критично, як спосіб захисту від висунутого обвинувачення, так як у судовому засіданні встановлено, що на підставі відповідної заяви дружини підсудного ОСОБА_14 - ОСОБА_57 прокуратурою Харківської області були внесені відповідні дані до ЄРДР за № 0001048 від 26.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 ч. 1 КК України. Під час проведення досудового розслідування даних, які б достеменно свідчили про вчинення у відношенні підсудного ОСОБА_14 зазначеного кримінального правопорушення з боку працівників правоохоронного органу встановлено не було, у зв`язку з чим слідчим кримінальне провадження було закрито на підставі приписів п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. (т. 3, а.с.а.с. 148, 152).

Таким чином у судовому засіданні стороною захисту не надано суду доказів застосування щодо підсудного ОСОБА_14 під час досудового розслідування заходів фізичного та психічного впливу з боку співробітників правоохоронного органу, а тому, за відсутності об`єктивних підтверджень, зазначене твердження сторони захисту суд розцінює критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів, та має на меті уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Судом, під час судового розгляду кримінального провадження, не встановлена недопустимість досліджених у судовому засіданні доказів, якими обґрунтовується судове рішення, а також процесуальних порушень приписав КПК України.

Суд зазначає, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать про те, що дії підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були попередньо узгодженими, як між собою, так і з іншими невстановленими під час досудового розслідування та судового розгляду особами, що свідчить про наявність ознак групи осіб, носили цілеспрямований, послідовний характер, мали єдиний злочинний мотив - шляхом висунення вимоги вчинення дій потерпілим ОСОБА_21 майнового характеру на користь підсудних або інших членів злочинної групи, а в разі невиконання вимоги, погрози насильства над потерпілим чи його близькими родичами (вимагання), та мали на меті особисте збагачення злочинної групи за рахунок майна потерпілого ОСОБА_21 .

При таких обставина, суд вважає, що в даній злочинній ситуації - вчиненні вимагання у відношенні потерпілого ОСОБА_21 підсудні ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені під час досудового розслідування та судового розгляду особи, діяли саме за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, у судовому засіданні сторона захисту просила суд визнати недопустимими доказами вилучені 18.09.2017 під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_14 , в автомобілі та гаражі останнього ручну осколкову граната дистанційної дії РГД-5 споряджена уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, дерев`яну биту, серветки зі слідами РБК, пакувальну коробку від мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I та мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I, як такі, що отримані з порушенням відповідних приписів КПК України, так як вказані предмети не належать підсудному ОСОБА_14 та які під час проведення зазначених слідчих дій були поміщені у місця їх виявлення співробітниками правоохоронного органу.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про недопустимість вищезазначених доказів, вважає їх хибними та сприймає критично, як спосіб захисту від висунутого обвинувачення, з метою уникнення кримінального покарання за скоєне з наступних підстав.

У судовому засіданні були оголошені та досліджені відповідні протоколи слідчих дій, а саме протоколи про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_14 , його автомобіля та гаражу № НОМЕР_1 в ГК «Весна», за наслідком яких було виявлено та вилучено зазначене у протоколах майно, а саме : за місцем мешкання ОСОБА_14 - ручна осколкова граната дистанційної дії РГД-5 споряджена уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ, мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I; в автомобілі ОСОБА_14 - дерев`яна бита; у приміщенні гаражу ОСОБА_14 - серветки зі слідами РБК, пакувальна коробка від мобільного телефону ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I.

Вказані слідчі дії, за наслідками яких було складено відповідні протоколи обшуків, були проведені уповноваженими особами, у присутності понятих та підсудного ОСОБА_14 , у спосіб та у відповідності до приписів ст.ст. 234-236 КПК України. У протоколах обшуків зазначено перелік виявленого та вилученого майна, надана можливість підсудному ОСОБА_14 , після ознайомлення з протоколами, власноручно в протоколах викласти свої заперечення тощо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_44 підтвердив свою участь у якості понятого під час проведення обшуку квартири, автомобіля та гаража ОСОБА_58 , наголошуючи на тому, що вказані слідчі дії були проведені, зокрема у його та підсудного ОСОБА_14 присутності. За наслідками обшуку, зокрема, квартири, була виявлена та вилучена з шухляди шафи граната з запалом, а надалі також інше майно. Слідчі дії проводилися в його постійній присутності, що унеможливлювало поміщення вилученого майна в місця їх зберігання іншими особами.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 не заперечував, що 18.09.2017 обшуки його квартири, автомобіля та гаражу були проведені у присутності понятих, та за результатами яких були складені відповідні протоколи слідчих дій, з якими він знайомився.

Таким чином, стороною захисту не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, якими би спростовувалась належність підсудному ОСОБА_14 вилученого під час проведення обшуків вищезазначеного майна, а тому відсутні підстави для визнання вказаних доказів недопустимими.

Також, у судовому засіданні сторона захисту просила суд визнати недопустимими доказами вилучені 18.09.2017 під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 46 патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, належний потерпілому ОСОБА_21 пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 з одним магазином спорядженим 5 набоями травматичної дії, як такі, що отримані з порушенням відповідних приписів КПК України, так як вказані предмети не належать підсудному ОСОБА_15 та які під час проведення зазначеної слідчої дії були поміщені у місця їх виявлення співробітниками правоохоронного органу.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про недопустимість вищезазначених доказів, вважає їх хибними та сприймає критично, як спосіб захисту від висунутого обвинувачення, з метою уникнення кримінального покарання за скоєне з наступних підстав.

У судовому засіданні було оголошено та досліджено відповідний протокол слідчої дії - протокол про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_15 , за наслідком якого було виявлено та вилучено зазначене у протоколі майно, а саме :

46 патронів, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 з одним магазином спорядженим 5 набоями травматичної дії.

Вказана слідча дія, за наслідками якої було складено відповідний протокол обшуку, була проведена уповноваженими особами, у присутності понятих та підсудного ОСОБА_15 , у спосіб та у відповідності до приписів ст.ст. 234-236 КПК України. У протоколі обшуку зазначено перелік виявленого та вилученого майна, надана можливість підсудному ОСОБА_15 , після ознайомлення з протоколом, власноручно в протоколі викласти свої заперечення тощо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_45 підтвердив свою участь у якості понятого під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 , наголошуючи на тому, що вказана слідча дія була проведена, зокрема у його, ще одного понятого присутності. За наслідками обшуку квартири були вилучено майно, напевно граната. Однак більше точно обставин та події зазначеної слідчої дії, він не пам`ятає у зв`язку зі спливом значного часу. При цьому свідок зазначим, що весь хід проведення слідчої дії фіксувався у відповідному протоколі, який він, після складення, читав та підписував. Інформація викладена у протоколі слідчої дії є об`єктивною.

Суд вважає, що свідок ОСОБА_45 сумлінно помиляється у своїх свідченнях про вилучення під час проведення обшуку житла ОСОБА_15 саме гранати, так як це твердження свідка є імовірним, а не категоричним, тому що обставини та події зазначеної слідчої дії свідок в повній мірі не пам`ятає у зв`язку зі значним проміжком часу між вказаною подією та допитом його у судовому засіданні. При цьому, свідок наполягав на тому, що інформація викладена у протоколі обшуку є об`єктивною, та з якою він ознайомився та вірність якої він посвідчив своїм підписом.

Також, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_21 наголошував на тому, що вилучений під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_15 пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_4 з одним магазином спорядженим 5 набоями травматичної дії, належить саме йому, та який був вилучений у нього підсудним ОСОБА_15 під час вчинення вимагання належного йому майна.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_15 не заперечував, що 18.09.2017 обшук його квартири було проведено у присутності понятих, та за результатами якого було складено відповідний протокол слідчої дії, з яким він знайомився.

Таким чином, стороною захисту не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, якими би спростовувалась належність підсудному ОСОБА_15 та перебування у його розпорядженні вилученого під час проведення обшуку вищезазначеного майна, а тому відсутні підстави для визнання вказаних доказів недопустимими.

Окрім того, суд вважає, що незаконне поводження підсудним ОСОБА_15 з бойовими припасами та підсудним ОСОБА_14 з вибуховими пристроями без передбаченого законом дозволу, крім показань свідків ОСОБА_59 та ОСОБА_60 , знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового розгляду, а саме підтверджуються дослідженими судом доказами : протоколом обшуку від 18.09.2017, під час проведення якого за місцем мешкання підсудного ОСОБА_14 була вилучена належна ОСОБА_14 граната, яка відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи № 135/2017 від 17.11.2017, є ручною осколковою гранатою дистанційної дії РГД-5 спорядженою уніфікованим запалом до ручних гранат модернізованим УЗРГМ; протоколом обшуку від 18.09.2017, під час проведення якого за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 були вилучені належні ОСОБА_15 патрони калібру 5,45 мм у кількості 30 штук, патрони калібру 9х18 мм у кількості 16 штук, які, відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № 485 від 19.09.2017 є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а також іншими дослідженими під час судового провадження вищезазначеними доказами.

Так відповідно до приписів ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Таким чином, докази, які враховуються судом при обґрунтуванні судового рішення таякі просить визнати недопустимими сторона захисту, отримані у відповідності до приписів ст.ст. 85, 86 КПК України, а тому є належними та допустимими доказами, як такі що отримані у порядку, встановленому приписами КПК України та прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у зазначеному кримінальному провадженні.

При отриманні вказаних доказів, стороною обвинувачення істотних порушень прав та свобод людини, відповідно до вимог ст. 87 КПК України, допущено не було, в тому числі, в частині права підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на захист.

Вказані докази, відповідно до ст. 89 КПК України, судом визнаються допустимими, а тому клопотання сторони захисту щодо визнання їх недопустимими доказами задоволенню не підлягає.

При таких обставинах, ступінь вини підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні вищезазначених протиправних діянь, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, які є послідовними та в повній мірі узгоджуються між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для сумнівів в їх об`єктивності, правдивості та відвертості.

Наведені вище докази, як вже зазначалось судом, отримані у порядку встановленому приписами КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінальних правопорушень) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак, в силу приписів ст.ст. 84-86 КПК України, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом.

При цьому, суд враховує, що стандарт доведення поза розумним сумнівом, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 331/2686/16-к, означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний із елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Сукупність обставин, установлена під час судового розгляду в цій справі, на переконання суду, виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом судового розгляду, крім того, що злочини було вчинено і підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є винними у вчиненні цих злочинів.

Органом досудового розслідування підсудному ОСОБА_15 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, а саме за фактом незаконного поводження зі зброєю та бойовими припасами, за ознаками придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд вважає за необхідне з обвинувачення підсудного ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України виключити ознаки вчинення вищезазначених протиправних дій, а саме : придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, з наступних підстав.

В обґрунтування обвинувачення підсудного ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України за фактом придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, стороною обвинувачення надані суду наступні досліджені у судовому засіданні докази :

- протокол обшуку від 18.09.2017, який було проведено на підставі ухвали слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 15.09.2017, відповідно до якого, під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 , за адресою : м. Харків, пр-т Перемоги 68-А/5, серед іншого, було виявлено та вилучено належне ОСОБА_15 майно, а саме : пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) марки «Форт-12Р» № НОМЕР_3 з одним магазином спорядженим 13 набоями травматичної дії, дозвіл на зазначений пристрій для відстрілу гумових куль (пістолет) № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_15 (т. 2, а.с.а.с. 129-131, 132-136);

- інформація, надана 16.02.2018 управлінням превентивної діяльності ГУНП в Х/О, відповідно до якої підсудний ОСОБА_15 з 12.07.2010 обліковується як власник пристрою для відстрілу гумових куль марки «Форт-12Р», калібру 9 мм, № НОМЕР_3 (дозвіл № НОМЕР_10 з терміном дії до 12.07.2019, виданий УПД ГУНП в Х/О), (т. 4, а.с.а.с. 27-38);

- рапорт уповноваженого слідчого ОВС СУ ГУНП в Х/О від 12.03.2018, зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події ГУНП в Х/О за № 232 від 12.03.2018, відповідно до якого слідчий повідомляє керівництво про виявлення під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 , за адресою : АДРЕСА_4 , пістолету марки «Форт-12Р», 9 мм., № НОМЕР_3 , який відповідно до висновку експерта № 514 від 04.12.2017 є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю, колишній «травматичний» пістолет, виробництва України, моделі «Форт-12Р» умовного калібру 9 мм., № НОМЕР_3 , в конструкцію якого внесені зміни у вигляді збільшення діаметру каналу ствола. А тому, слідчий звертається за отриманням дозволу щодо реєстрації в ЄРДР вказаної інформації про вчинення злочину, з правовою кваліфікацією за ст. 263 ч. 1 КК України. (т. 3, а.с. 27);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000373 від 22.03.2017, відповідно до якого уповноваженим слідчим ОВС СУ ГУНП в Х/О 12.03.2018 були внесені до ЄРДР відомості щодо вчинення підсудним ОСОБА_15 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, за фактом придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу - пістолету марки «Форт-12Р», 9 мм., № НОМЕР_3 . (т. 2, а.с.а.с. 4-6).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків передбачених ч.ч. 2, 3 зазначеної статті.

Згідно до приписів ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження (показання, речові докази, документи, висновки експертиз) - ст. 84 КПК України.

Згідно до приписів ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, зокрема, щодо події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому КПК України.

Приписи ч. 1 ст. 317 КПК України передбачають, що документи, інші матеріали, надаються суду під час судового провадження його учасниками.

При цьому, під час судового провадження, сторона обвинувачення, відповідно до приписів ст.ст. 349, 350, 358 КПК України, крім вищезазначених доказів, не посилалася та не надала суду інші докази на підтвердження наведених у обвинувальному акті обставин вчинення підсудним ОСОБА_15 незаконного поводження зі зброєю, за ознаками придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, зокрема, якими могли бути протокол огляду вилученого у ОСОБА_15 пістолету марки «Форт-12Р», 9 мм., № НОМЕР_3 , постанова про визнання та долучення зазначеного пістолету до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу, постанова про призначення по кримінальному провадженню судової балістичної експертизи пістолету, висновок судової балістичної експертизи № 514 від 04.12.2017, на наявність якого сторона обвинувачення посилається в обвинувальному акті, та в якому зазначено, що колишній «травматичний» пістолет, виробництва України, моделі «Форт-12Р» умовного калібру 9 мм., № НОМЕР_3 є нестандартною гладкоствольною вогнепальною зброєю, в конструкцію якого внесені зміни у вигляді збільшення діаметру каналу ствола.

В ч. 1 ст. 242 КПК України визначені підстави проведення експертизи у кримінальних провадженнях, з зазначенням, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України від 25.02.1994 № 4038-XII «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У постанові Пленуму № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» Верховний Суд України звернув увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1) і вказав на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено до компетенції суду (п. 2).

У постанові Пленуму № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» Верховний Суд України звернув увагу судів на те, що у випадках коли для вирішення питання про те, чи є відповідні предмети зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями або радіоактивними матеріалами, а також для з`ясування їх придатності до використання за цільовим призначенням потрібні спеціальні знання, у справі слід призначати експертизу з проведенням її у відповідних експертних установах. (п. 10).

Вказані роз`яснення Пленумів ВСУ є актуальними і при застосуванні положень КПК України у редакції 2012 року.

Таким чином, судом зазначається, що обов`язкове залучення відповідного експерта для проведення судової балістичної експертизи з приводу незаконного поводження зі зброєюнеобхідне коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями.

Згідно до приписав ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Під час судового розгляду, після огляду та дослідженнявилученого у ОСОБА_15 пістолету марки «Форт-12Р», 9 мм., № НОМЕР_3 , сторони кримінального провадження, відповідно до приписі ст. 332 КПК України, з клопотанням про проведення судової балістичної експертизи щодо вилученого у ОСОБА_15 пістолету марки «Форт-12Р», 9 мм., № НОМЕР_3 , до суду не звертались, тому судом питання про проведення відповідних експертних досліджень не вирішувалось.

При цьому, суд виходячи із закріпленого у ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, позбавлений можливості, навіть у випадку, коли він виявив відсутність висновку експерта судової балістичної експертизи, самостійно, з власної ініціативи залучити експерта і усунути цей недолік досудового слідства, так як залучення експерта судом незалежно від наявності клопотань сторін можливо тільки за обставин, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України.

При таких обставинах суд вважає, що стороною обвинувачення, відповідно до приписів ст. 85 КПК України, суду не надано належних доказів, які прямо чи непрямо підтвердили вчинення підсудним ОСОБА_15 незаконного поводження зі зброєю, за ознаками придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Сукупність наведених та досліджених в судовому засіданні доказів, свідчать про те, що дії підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ст. 189 ч. 2 КК України кваліфіковано вірно, так як вони своїми умисними діями вчинили вимогу вчинення дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб; дії підсудного ОСОБА_14 за ст. 263 ч. 1 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив придбання, зберігання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; дії підсудного ОСОБА_15 за ст. 263 ч. 1 КК України кваліфіковано вірно, так як він своїми умисними діями вчинив придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу

При визначенні підсудним ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчинених злочинів, данні про особи підсудних :

- у відношенні ОСОБА_14 те, що він раніше судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався, є приватним підприємцем, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, має міцні соціальні, сімейні, родинні зв`язки та постійне місце мешкання, є багатодітним батьком та має на утриманні п`ятьох як неповнолітніх, так і малолітніх дітей, синів : ОСОБА_61 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_63 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Прохора, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_64 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, за останніми місцями праці характеризується з позитивної сторони. (т. 3, а.с.а.с. 28-29, 30, 31, 32, 136, 137, 138, 139, 140-141, 142, 143, 144, 145, 146);

- у відношенні ОСОБА_15 те, що він раніше судимим не був та до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, є інвалідом 3 групи, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, має міцні соціальні, сімейні, родинні зв`язки та постійне місце мешкання, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . (т. 3, а.с.а.с. 33-34, 35, 36, 37, 38, 39).

У відповідності до приписів ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 судом не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність призначити підсудним ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання, у межах санкцій ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, з застосуванням приписів ст. 70 ч. 1 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищевказані обставини, дані які характеризують особи підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання підсудних, а також те, що вони раніше кримінальні правопорушення не вчиняли та до кримінальної відповідальності не притягувалися, першу судимість, наявність міцних соціальних, сімейних, родинних зв`язків та постійного місця мешкання, позитивних характеристик підсудного ОСОБА_14 з місця праці та мешкання, враховуючи стан здоров`я підсудного ОСОБА_15 , який є інвалідом 3 групи, зважаючи на те, що підсудний ОСОБА_14 є багатодітним батьком та має на утриманні п`ятьох як неповнолітніх, так і малолітніх дітей, а підсудний ОСОБА_15 має на утриманні неповнолітнього сина, враховуючи, що потерпілому ОСОБА_21 , внаслідок протиправних дій підсудних, фактично матеріальна шкода заподіяна не була та будь-які тяжкі наслідки для потерпілого не настали, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 можливо без ізоляції їх від суспільства, з застосування до них положень ст. 75 КК України, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Також, при призначенні підсудним ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виду та розміру покарання, суд враховує те, що з моменту вчинення інкримінованих злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України, а саме з січня 2017 року та по день ухвалення вироку по зазначеному кримінальному провадженню, дані про вчинення підсудними інших кримінальних правопорушень відсутні.

Зазначене свідчить про те, що підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на протязі восьми років демонструють стабільну правослухняну поведінку у суспільстві, а відтак не можуть вважатись настільки суспільно небезпечними, що потребують реального відбування покарання.

З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відповідно до приписів ст. 208 КПК України, 18.09.2017 були затримані уповноваженим слідчим за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень. (т. 2, а.с.а.с. 54-56, 57-59).

Ухвалами слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 20.09.2017 у відношенні підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 128000 гривен кожному з підсудних. (т. 2, а.с.а.с. 68-72, 75-78).

21.09.2017 підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були звільнені з під варти з ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)», у зв`язку з внесенням визначеної ухвалами слідчого судді застави. (т. 2, а.с.а.с. 73, 74, 79).

Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), якщо особа вчинила злочин в період до 23.12.2015 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).( п. 104 ).

Якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається (п. 106).

В судовому засіданні встановлено, що підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 інкримінований їм злочин, передбачений ст. 189 ч. 2 КК України, вчинили в січні 2017 року, тому суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015), зарахувати підсудним ОСОБА_14 та ОСОБА_15 строк їх попереднього ув`язнення в період з 18.09.2017 по 21.09.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід підсудним ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - у виді застави.

Усудовому засіданні встановлено, що у відношенні підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ухвалами слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 20.09.2017 у відношенні підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 128000 гривен кожному з підсудних.

Вказані суми застави були внесені 21.09.2017 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, у відношенні підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - заставодавцем ОСОБА_66 . (т. 3, а.с.а.с. 150, 170, 171).

При таких обставинах, відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_67 внесені ним 21.09.2017 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлені ухвалами слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 20.09.2017 суму застави у розмірі по 128000 гривен за кожного з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а всього в загальній сумі 256000 гривен.

Потерпілим ОСОБА_21 заявлено цивільний позов про стягнення на його користь з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , у відшкодування моральної шкоди, у розмірі по 10000 гривень з кожного. (т. 1, а.с.а.с. 94-95).

В обґрунтування поданого цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди потерпілий ОСОБА_21 зазначив, що в результаті злочинних дій підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , був порушений його та членів його родини звичайний спосіб життя, погіршився стан його здоров`я, він пережив сильний стрес, негативні емоції та хвилювання, що потягли подальші тривалі душевні страждання через необхідність на протязі тривалого часу докладати додаткові зусилля для відновлення свого звичайного способу життя. (т. 1, а.с. 96).

Підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні зазначені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_21 щодо стягнення моральної шкоди не визнали, наголошуючи, що вони інкримінованого їм злочину не вчиняли, а тому будь-яку моральну шкоду потерпілому не завдавали.

Суд вважає цивільний позов потерпілого ОСОБА_21 про стягнення з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 моральної шкоди обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичної особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Також суд зауважує, що за приписами ст.ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне-за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий ОСОБА_21 , їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшла своє підтвердження як вина підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні у відношенні потерпілого ОСОБА_21 інкримінованого їм кримінального правопорушення-злочину, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_21 була заподіяна моральна шкода, а тому суд вважає обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_68 спричиненої йому злочинними діями підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 моральної шкоди є загальна сума в 20000 гривень.

При цьому, при визначенні порядку та розміру стягнення з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь потерпілого ОСОБА_21 заподіяної моральної шкоди, суд враховує роз`яснення, які містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до яких солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій ; при вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь, а також приписи ч. 1 ст. 1190 ЦК України, відповідно до яких, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Приймаючи до уваги, що вчинені підсудними ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у відношенні потерпілого ОСОБА_21 протиправні діяння, були об`єднані спільним злочинним наміром підсудних, так як вони діяли за попередньою змовою групою осіб, а заподіяна ними потерпілому моральна шкода стала наслідком їх спільних дій, тому суд вважає за необхідне у відшкодування заподіяної моральної шкоди, стягнути з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь потерпілого ОСОБА_21 20000 гривен у солідарному порядку.

При проведенні судової вибухотехнічної експертизи, щодо дослідження вилученої під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_14 ручної осколкової гранати РГД-5, експертом державної спеціалізованої установи - Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в сумі 2474 гривни 80 копійок. (т. 2, а.с. 191).

При проведенні судової балістичної експертизи, щодо дослідження вилучених під час проведення обшуку за місцем мешкання підсудного ОСОБА_15 боєприпасів, експертом державної спеціалізованої установи - Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в сумі 593 гривни 22 копійки. (т. 2, а.с. 199).

При проведенні судових молекулярно-генетичних експертиз, щодо дослідження серветок та біти, вилучених під час проведення обшуку з гаражного боксу та автомобіля, якими користувався підсудний ОСОБА_14 , експертами державної спеціалізованої установи - Харківський НДЕКЦ МВС України були витрачені кошти в загальній сумі 7733 гривен 44 копійки. (т. 2, а.с.а.с. 217, 234).

Зазначені кошти на проведення експертиз, цільовим призначенням були виділені цієї установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності до ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.

Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь держави, наступним чином та розмірах, а саме : витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи у сумі 2474 гривни 80 копійок - з підсудного ОСОБА_14 ; витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи у сумі 593 гривни 22 копійки - з підсудного ОСОБА_15 ; витрати на проведення судових молекулярно-генетичних експертиз у загальній сумі 7733 гривен 44 копійки - з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в рівних часткаху сумі 3866 гривен 72 копійки з кожного.

Таким чином остаточно підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів : з підсудного ОСОБА_14 в загальній сумі 6341 гривна 52 копійки; з підсудного ОСОБА_15 в загальній сумі 4459 гривни 94 копійки.

Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 13.10.2017 було накладено арешт на вилучене 18.09.2017 в ході проведених обшуків за місцем мешкання підсудних ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у гаражі та автомобілі, які перебувають у користування підсудного ОСОБА_14 , майно, яке було визнано речовими доказами по зазначеному кримінальному провадженню, а саме : належні потерпілому ОСОБА_21 пістолет системи «Форт 12Р», серії НОМЕР_4 з зарядним магазином, мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 8800; граната системи РГД-5 (після проведення експертних досліджень-уламки гранати системи РГД-5), серветки зі слідами РБК, бита.

Приймаючи до уваги, що вказане майно не відповідає ознакам майна, визначеним в ч. 1 ст. 96-2 КК України, як таке, що підлягає спеціальної конфіскації, так як частина вилученого майна належить потерпілому ОСОБА_21 на праві приватної власності, окрім того частина майна є знаряддям вчинення підсудними злочину, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт в частині зазначеного майна. (т. 2, а.с.а.с. 167-174).

Речові докази :

- належне потерпілому ОСОБА_21 майно, яке перебуває у останнього на відповідальному зберіганні, а саме : пістолет системи «Форт 12Р», серії НОМЕР_4 з зарядним магазином; мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 8800 з сім-картою абонента мобільного зв`язку «МТС», абонентський номер НОМЕР_5 , - підлягає залишенню потерпілому ОСОБА_21 за належністю;

- належне підсудному ОСОБА_14 майно, яке перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Х/О, а саме : мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I з сім-картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 та пакувальна коробка від зазначеного телефону, - підлягає подальшому зберіганню з метою забезпечення звернення стягнення за цивільним позовом; уламки гранати системи РГД-5, серветки зі слідами РБК, бита, зразки крові потерпілого ОСОБА_21 , - підлягають знищенню;

- цифровий носій DVD-R на якому міститься інформація про зв`язки абонента номер НОМЕР_11 , - підлягає подальшому зберіганню у матеріалах кримінального провадження. (т. 2, а.с.а.с. 26, 27, 177, 180, 195, 230).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону :

- за ст. 189 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ст. 263 ч. 1 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_14 визначити до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017), зарахувати засудженому ОСОБА_14 строк його попереднього ув`язнення в період з 18.09.2017 по 21.09.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_14 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_14 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_15 ,визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 189 ч. 2, 263 ч. 1 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону :

- за ст. 189 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ст. 263 ч. 1 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

У відповідності до приписів ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_15 визначити до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, який на підставі Закону України № 2046- VІІІ від 18.05.2017 втратив чинність з 21.06.2017), зарахувати засудженому ОСОБА_15 строк його попереднього ув`язнення в період з 18.09.2017 по 21.09.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_15 звільнити від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_15 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні засуджених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишити без змін - у виді застави.

Стягнути з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , солідарно, на користь ОСОБА_21 у відшкодування моральної шкоди - 20000 гривен.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 6341 гривни 52 копійки.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 4459 гривни 94 копійки.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути заставодавцю ОСОБА_69 внесені ним в інтересах засуджених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 21.09.2017 на відповідний депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківської області, встановлені ухвалами слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 20.09.2017 суми застав у розмірі по 128000 гривен за кожного з підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а всього в загальній сумі 256000 гривен.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Харкова від 13.10.2017 на вилучене 18.09.2017 майно, а саме : пістолет системи «Форт 12Р», серії НОМЕР_4 з зарядним магазином, мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 8800, гранату системи РГД-5 (після проведення експертних досліджень-уламки гранати системи РГД-5), серветки зі слідами РБК, биту.

Речові докази : належні потерпілому ОСОБА_21 пістолет системи «Форт 12Р», серії НОМЕР_4 з зарядним магазином, мобільний телефон ТМ «Nokia» моделі 8800 з сім-картою абонента мобільного зв`язку «МТС», абонентський номер НОМЕР_5 , - залишити потерпілому ОСОБА_21 за належністю; належне засудженому ОСОБА_14 майно, яке перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Х/О, а саме : мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі GT-E1200I з сім-картою абонента мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар», абонентський номер НОМЕР_6 та пакувальну коробку від зазначеного телефону, - зберігати з метою забезпечення звернення стягнення за цивільним позовом; уламки гранати системи РГД-5, серветки зі слідами РБК, биту, зразки крові потерпілого ОСОБА_21 , які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Х/О, - знищити; цифровий носій DVD-R з інформацією про зв`язки абонента номер НОМЕР_11 , - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок постановлено в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1