справа № 362/7773/24
провадження № 1-кп/362/740/24
ВИРОК

Іменем України

19.12.2024

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2024 року за № 60000096, щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, має середню спеціальну освіту, неодружений, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє 19 лютого 2014 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за частиною 1 статті 115, статтю 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років 6 місяців, звільнений 19 квітня 2023 року з Ладижинської ВК Вінницької області по відбуттю покарання

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

потерпілий ОСОБА_5 ;

обвинувачений ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_6 .

Суд установив:

Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який діє дотепер.

22 вересня 2024 року близько 20:10 у ОСОБА_3 , який перебував на пероні залізничної станції Васильків-1 за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 43, виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 22 вересня 2024 року близько 20:10, перебуваючи на пероні залізничної станції Васильків-1 за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 43, ОСОБА_3 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_5 яка в цей момент сидячи на лавочці біля приміщення вокзалу зазначеної вище залізничної станції та тримала у руках мобільний телефон, розуміючи що його дії бачить ОСОБА_5 умисно вихопив із рук останньої мобільний телефон марки «iPhone 11», білого кольору, який був придбаний ОСОБА_5 16 червня 2022 року.

Після чого, утримуючи вищевказаний мобільний телефон при собі та не зважаючи на вимоги потерпілої повернути викрадене майно, з місця вчинення злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 6666,67 (шість тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 67 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав і зазначив, що кається та вибачається перед потерпілою; надав показання, відповідно до яких у зазначений день у вересні 2024 року він прямував на роботу до м. Києва, дорогою перебував на залізничній станції Васильків-1. У нього вкрали телефон і йому було необхідно терміново зателефонувати, а тому він взяв телефон у потерпілої. Остання почала кричати, а тому він злякався та втік. Згодом, він повернувся до залізничної станції та мав намір повернути мобільний телефон і з цією метою підійшов до поліцейського, який перебував на станції. Під час спілкування з поліцейським останній почав детально встановлювати його особу, розпитувати його, кудись телефонувати, а тому він злякався та почав тікати. Зазначив, що вину визнає добровільно, без будь-якого тиску, погроз або обіцянок, просив його суворо не карати та надати шанс на виправлення, а також повідомив про намір проходження військової служби. При цьому будь-яких зауважень щодо неналежного захисту тощо в судовому засіданні обвинувачений не висловлював.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала показання, відповідно до яких 22 вересня 2024 року близько 20:10 хвилин вона сиділа на лавочці біля приміщення вокзалу в смт. Калинівка. У цей час до неї підбіг обвинувачений, який був у захисній куртці з рюкзачком, вихватив у неї з рук телефон марки Айфон 12 і побіг в сторону товарняка, який стояв на першій колії. Вона кричала йому, щоб повернув телефон, однак обвинувачений не зреагував на її слова, підліз під товарняк, який стояв на першій колії, та побіг в напрямку м. Фастова по коліям. Вона одразу звернулась до чергової по вокзалу; біля вокзалу була чергова варта; поліцію викликала чергова по платформі. Біля магазину «Кулінічі» затримали обвинуваченого, потім підбігла і вона, та побачила, що її телефон лежав на землі поруч з обвинуваченим, без чохла. Не бачила, щоб до обвинуваченого застосовувались насильницькі дії. Телефон їй було повернуто. Від часу, як він вирвав телефон, до часу затримання пройшло приблизно 40 хвилин. Навіть за цей час обвинувачений встиг сфотографуватися на її телефон, фотографії залишились досі на телефоні, що під час допиту продемонструвала с судовому засіданні суду та присутнім. Добровільно обвинуваченому телефон не давала, він його вирвав з рук. Покарання для обвинуваченого просить згідно закону на розсуду суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав показання, відповідо до яких він працює на посаді заступника начальника відділення поліції № 3 Фастівського РУП ГУНП в Київській області. 22 вересня 2024 року він заступив на добове чергування, близько 20:19 до чергової частини надійшло повідомлення, згідно з яким на станції «Васильків-1» у смт. Калинівка Фастівського району, на платформі, невідома особа чоловічої статті в чорній кепці, чорних штанах, віком 30-35 років на зріст 160-170 см., худощавої постави, вихватив телефон Айфон. Прибувши на місце, ОСОБА_7 виявив потерпілу, яка повідомила про обставини, та що невідомий був з чорним рюкзаком. ОСОБА_7 пішов на огляд території по станції, та побачив чоловіка, за ознаками схожого на того, якого описала потерпіла, як виявилось потім, ОСОБА_3 ОСОБА_7 попросив ОСОБА_3 пред`явити документи, почав з ним спілкуватись на вільні теми, на що останній почав надавати суперечливі пояснення, вочевидь хвилювавася. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_3 показати зміст рюкзаку та після відкриття останнім рюкзака ОСОБА_7 побачив чорну кепку, яка за ознаками підходила під описання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. На запитання ОСОБА_7 щодо наявності мобільного телефону ОСОБА_3 повідомив, що телефону у нього немає. ОСОБА_7 зателефонував до чергової частини з метою з`ясування інформації щодо ОСОБА_3 , а останній почав нервувати та згодом раптово почав бігти в протилежний бік. ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_3 , застосував заходи фізичного впливу, повалив на землю та затримав його. Після затримання поруч із ОСОБА_3 лежав мобільний телефон, з якої кишені він випав ОСОБА_7 не бачив. В момент затримання підбігла потерпіла, побачила свій телефон, одразу впізнала ОСОБА_3 та вказала на нього як на особу, яка викрала телефон. Після затримання у ОСОБА_3 була подряпина на носі. ОСОБА_7 зазначив, що під час затримання та після нього ОСОБА_3 ніким тілесні ушкодження не наносились, припустив, що подряпина виникла під час падіння на землю.

З-поміж іншого, під час судового розгляду безпосередньо досліджені такі докази:

- витяг з ЄРДР (а.с. 39);

- рапорт (а.с. 42);

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення (або таке, що готується ) (а.с. 47);

- протокол затримання особи , підозрюваної у вчинення злочину (а.с 52-56);

- проткало огляду предмету (а.с. 59-61);

- протокол огляду предметів (а.с. 63-74);

- протокол огляду предметів (а.с. 79-81);

- висновок експерта від 23 вересня 2024 року (а.с 85-90);

- протокол пред`явлення особи для впізнання (а.с. 91-94);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 95-96);

- протокол проведення слідчого експерименту (а.с. 97-100);

- протокол проведення слідчого експерименту (а.с. 101-106);

- витяг з ЄРДР (а.с.118).

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище підстав суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене обвинувачення та кваліфікує його діяння: за частиною 4 статті 186 КК України. як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 186 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, на обліку лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, суд не встановив.

Зокрема, незважаючи на твердження сторони захисту про наявність щирого каяття з боку обвинуваченого, жодної щирої критичної оцінки з його боку власної протиправної поведінки суд не вбачає. Суд сприймає непослідовну позицію обвинуваченого щодо визнання вини виключно як стратегію захисту.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Ураховуючи викладене, наслідки вчиненого, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції частини 4 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років три місяці.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

23 вересня 2024 року ОСОБА_3 був затриманий, до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який діє дотепер. Отже, відповідно до статті 72 КК України у строк його відбування покарання належить зарахувати строк йог попереднього ув`язнення.

Цивільний позов не заявлявся.

Рішення щодо речових доказів ухвалюється в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись статтями 100, 124, 369-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

1. Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років три місяці.

2. Обчислювати ОСОБА_3 строк відбування покарання з дня набрання цим вироком законної сили. Зарахувати в цей строк строк його попереднього ув`язнення з 23 вересня 2024 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

3. До набрання вироком законної сили залишити без змін застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

4. Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «iPhone 11», білого кольору, з імеі НОМЕР_1 , імеі 2- НОМЕР_2 , - залишити у власності ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно вручити присутнім учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1