24.02.25 Справа № 469/181/25
1-кс/469/36/25
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2025 року с-ще Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
встановила:
Прокурор 21 лютого 2025 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме транспортного засобу марки "VOLKSWAGEN GOLF", 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , а користувачем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , із залишенням вказаного майна на зберіганні у відділенні поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області з забороною користування та розпорядження вказаним майном до остаточного проведення всіх необхідних експертиз.
Клопотання обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області 20 лютого 2025 року розпочато кримінальне провадження за ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа за повідомленням про те, що 20 лютого 2025 року до ЧЧ ВП №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про те, що на стаціонарному посту поліції в с.Коблеве Миколаївського району Миколаївської області зупинений автомобіль марки "VOLKSWAGEN GOLF", 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 та в ході перевірки документів на транспортний засіб виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
20 лютого 2025 року року під час проведення огляду місця події вказаний автомобіль оглянуто та вилучено до відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області в с-щі Березанка, вул.Центральна, 43 та визнано його речовим доказом.
Того ж дня від ОСОБА_5 в порядку ст.100 КПК України надійшла заява про долучення до матеріалів кримінального провадження свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з метою проведення експертного дослідження.
Прокурор посилається на те, що наявна можливість зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що свідчить про необхідність накладення на певний час заборони на здійснення будь-яких дій щодо використання майна та розпоряджання ним.
У судове засідання прокурор не з"явилась, надала заяву про проведення судового засідання без її участі у зв"язку з зайнятістю та підтримання заявленого клопотання.
Володілець майна у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.
За таких обставин слідчий суддя вважає можливим розгляд клопотання без участі осіб, які не з"явились у судове засідання, оскільки це не порушує прав учасників кримінального провадження.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що у його задоволенні слід відмовити з таких підстав.
Як вбачається з ч.ч. 1, 2 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч.2 ст.131 КПК України), які, на підставі ч.3 ст.132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Ч.4 ст. 358 КК України, за якою здійснюється кримінальне провадження, встановлює кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа та відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, віднесене до кримінальних проступків.
Клопотання не містить обгрунтування належності транспортного засобу до речових доказів у розумінні ст.98 КПК України, тобто що він був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі був об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом.
Посилання у клопотанні про належність транспортного засобу до засобів, знарядь вчинення кримінального правопорушення не грунтується на будь-яких фактичних обставинах та є недоведеним; зі змісту диспозиції ч.4 ст.358 КК України, предметом цього кримінального правопорушення є документ, а не будь-які інші речі, у тому числі транспортний засіб.
Отже, вказаний у клопотанні транспортний засіб не є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, а тому щодо нього не може бути застосовано арешт майна з метою збереження речових доказів.
Крім того, прокурором не обгрунтовано та не доведено, що потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а саме тимчасового позбавлення особи права користування вилученими автомобілем із залишенням цього майна у відділенні поліції, тобто що проведення слідчих (розшукових) дій без арешту автомобіля є недостатнім для виконання завдань кримінального судочинства.
Проведення судової експертизи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не свідчить про наявність обставин, які є необхідними для встановлення слідчим суддею заборони користування та розпорядження автомобілем та ключами від нього.
У частині арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідчий суддя зважає, що вказане свідоцтво не є тимчасово вилученим майном, а надане слідчому добровільно у порядку ч.2 ст.100 КПК України та на підставі вказаної норми вже зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий, у зв"язку з чим необхідності арешту вказаного майна не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна, яким є транспортний засіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а :
У задоволенні клопотання відмовити.
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та володільцю майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя :