Справа №766/1347/25
н/п 1-кп/766/3196/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

06.02.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 21.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.08.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.10.2024, включно.

Надалі строк запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався слідчим суддею, зокрема, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2024 року строк запобіжного заходу продовжено до 14.02.2025 року.

29.01.2025 року обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000030 від 21.01.2025 року надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень, даному обвинувальному акту присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №766/1347/25 та передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , судді ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.02.2025 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 06.02.2025 року о 13 год. 40 хв.

06.02.2025 року у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого, на строк два місяці без визначення застави, на підставі частини третьої ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК).

І. Позиція сторони обвинувачення

В цілому, по суті, клопотання сторони обвинувачення обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, які вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності цих злочинів.

Необхідність у продовженні стосовного обвинуваченого застосованого запобіжного заходу, обумовлена наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Прокурор зазначає, що під час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 враховувались ризики, передбачені пунктами 1, 5 частиною першою ст.177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на окупованій російською федерацією території України, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, у якій останній обвинувачується; проживанням в м. Херсоні - адміністративній межі між територією України та тимчасово окупованими територіями; відсутністю в нього постійних джерел існування. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 поширює військово значущу інформацію через проросійські чат-боти, адміністраторами яких є проросійські громадяни, які співпрацюють з представниками збройних сил держави-агресора та надають інформацію російським військовим щодо місцезнаходження, переміщення Збройних Сил України, місця обстрілів силами оборони позицій російських військових на тимчасово окупованій території Херсонської області, а отже підтримує зв?язок з особами, які можуть сприяти у перетині державного кордону України через неконтрольовані його ділянки, що межують з рф або сприяти у перетині на лівобережну частину Херсонської області, яка наразі перебуває під окупаційною владою держави-агресора з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки передав інформацію про місця дислокації сил та засобів Збройних Сил України та інших сил оборони, створених відповідно до законодавства України на території м. Херсона Херсонської області, а також місця, звідки здійснювався обстріл Збройними Силами України російських окупаційних військ на тимчасово окупованій території Херсонської області, що не виключає подальшого поширення та передачі вказаної інформації іншим особам, зокрема й тій, що перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, а також використання вказаної інформації російськими військовими.

Прокурор переконує, що ризики, які враховувались при застосуванні та продовженні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились та продовжують існувати.

Також прокурор нагадує, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім того, прокурор стверджує, що підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою особливо тяжкого кримінального правопорушення, проти основ національної безпеки України, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що свідчить про те, що ОСОБА_6 становить певну небезпеку суспільству.

ІІ. Позиція сторони захисту

Сторона захисту проти клопотання прокурора заперечувала, стверджуючи, що аргументи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого є лише припущенням без підкріплення зазначених обставин належними і допустимими доказами.

Обвинувачений із обраним стосовно нього запобіжний захід погодився.

ІІІ. Мотиви Суду

Вирішуючи зазначене клопотання сторони обвинувачення, Суд виходить з того, що підставою, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу в тому числі у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри, а також ризиків, які дають достатні підстави Суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що перелічені в диспозиції частини першої ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК).

В Кримінальному процесуальному кодексі поняття «обґрунтована підозра» не розтлумачено, проте відповідно до частини шостої ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі, застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК).

Отже, з огляду на практику Європейського суду з прав людини Суд бере до уваги, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» застосовується з метою уникнення порушення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) і за узагальненим тлумаченням визначається, як наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», від 21.04.2011, заява № 42310/04, пункт 175).

Під час судового провадження, за наявності обвинувального акта на розгляді суду, є обґрунтовані підстави вважати, що стандарт доведення «обґрунтована підозра» дотримано. Однак виконання цієї умови не звільняє сторону обвинувачення від доказування наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду або/та створитимуть загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи рівень доведеності сторонами провадження обставин, які б могли вплинути на мотиви Суду під час ухвалення рішення щодо зазначеного клопотання, Суд наголошує, що тягар доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК та необхідності застосування відповідного запобіжного заходу завжди залишається на стороні обвинувачення, оскільки на боці сторони захисту завжди діє презумпція «свободи», сформульована в ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції.

Водночас Суд також зауважує, що право на свободу, як і інше право особи (людини) не є абсолютним, відтак може бути обмеженим відповідно до закону. Крім того, з метою уникнення свавілля право на свободу має обмежуватись відповідними зобов`язаннями покладеними на особу, дотримання (виконання) яких унеможливило б порушення прав і інтересів інших осіб, суспільства та держави.

В цьому контексті Суд звертає увагу, що за змістом приписів ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Отже Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права учасників кримінального провадження, зокрема, обвинуваченого, його право на свободу, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на практику ЄСПЛ Суд, наголошує, що продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, заява N 40107/02, пункт 79)

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, Суд розуміє, що саме існування «обґрунтованої підозри» та вагомість доказів, які її підтверджують (враховуючи і не порушуючи презумпцію невинуватості), а також тяжкість покарання не можуть бути єдиними підставами для продовження строку тримання під вартою, а тому такі обставини мають розглядатися в сукупності з іншими.

В цьому контексті Суд погоджується з прокурором, що необхідно враховувати те, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, об`єктом яких є суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, конституційний лад, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, обороноздатність країни.

Відтак, Суд зважає на те, що відповідно до частини шостої ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, а імперативна норма частини шостої ст. 176 КПК України не дозволяє Суду застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Водночас, Суд ще раз наголошує, що відповідно до КПК тягар доведення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, покладається на сторону обвинувачення, однак, в свою чергу, сторона захисту має переконати Суд і довести наявність умов, що мінімізують зазначені ризики і припущення прокурора щодо можливих неправомірних та недобросовісних вчинків обвинуваченого.

ІV Висновки Суду щодо клопотання

Суд вважає, що прокурором дотримано стандарт доказування «обґрунтована підозра», в тому числі доведено існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, які можуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження або ж створитимуть загрозу суспільству.

Відтак, відповідно до приписів частини шостої ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до ОСОБА_6 , оскільки він обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтею 111 Кримінального кодексу України, має застосовуватися запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з перелічених обставин у сукупності Суд зауважує, що в даному випадку (виходячи з позиції сторін і ступеню доведеності обставин) обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і вважає за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого без визначення застави.

V. Вирішення питань підготовчого судового засідання

Відповідно до ст. 314 КПК України Суд, вирішуючи питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, зважає на таке:

-обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України і поверненню прокурору не підлягає,

-клопотань про закриття кримінального провадження від сторін не надходило,

-матеріали справи відомостей щодо угод, які підлягають затвердженню судом відповідно до КПК не містять,

-це кримінальне провадження підсудне Херсонському міському суду Херсонської області.

Отже, підстави для прийняття рішення згідно з приписами пунктів 1-4 частини третьої ст. 314 КПК України відсутні.

Сторони вважають за можливе призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, з`ясувавши питання, передбачені статтями 314, 315 КПК України, дійшов висновку, що є підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному проваджені №0000030 від 21.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111 КК України.

Судовий розгляд проводити за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, у відкритому судовому засіданні, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

З цих підстав,

керуючись статтями 176-178, 183, 197, 199, 314, 315, 316, 369-372, 392, 395, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному проваджені №0000030 від 21.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111 КК України

на 17.02.2025 року о 09 год. 00 хв.

2. Справу розглядати колегією з трьох суддів у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, захисника.

3. Про час та місце проведення судового засідання повідомити учасників судового провадження.

4. Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, застосованого ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.08.2024 року стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

5. Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до «06» квітня 2025 року, включно, без визначення застави.

6. Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» (54030, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний район, вул. Лагерне поле, 5),

7. Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

8. Апеляційна скарга на ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

9. Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3
СуддяОСОБА_2