Справа № 541/389/25
№ провадження 1-кп/541/131/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000307 від 25.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ромодан Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, холостого, утриманців не маючого, працюючого електромонтером Ромоданівської філії АТ «Полтаваобленерго», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.12.2024 Миргородським міськрайонним судом

Полтавської області за ч. 1 ст. 382 КК України до позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, -

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в:

22 квітня 2024 року постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, у справі № 541/1310/24, яка набрала законної сили 03 травня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129? Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 25 листопада 2024 року близько 17 години, ОСОБА_4 , керував транспортним засобом - автомобілем марки «Daewo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 та рухався автодорогою поблизу с. Трудолюб Миргородського району Полтавської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

Крім того, 25 листопада 2024 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25 листопада 2024 року, ОСОБА_4 , реалізуючи злочинний умисел на незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи мобільний телефон марки Хіаоmі моделі Redmi за допомогою месенджеру «Тelegram» замовив у невстановленої особи психотропну речовину, а саме РVР, розрахувавшись за неї шляхом перерахунку грошових коштів на невстановлений банківський рахунок, отримавши після чого фотографію та геолокацію місця знаходження замовленої психотропної речовини.

Далі, 25 листопада 2024 року у денний час, ОСОБА_4 , продовжуючи злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту, приїхав з с-ща Ромодан Миргородського району Полтавської області, де біля ЖК «Острів» м. Миргород, знайшов та забрав замовлену психотропну речовину у полімерних прозорих пакетах з кристалічною речовиною білого кольору, тим самим незаконно придбав психотропну речовину, яку поклав до спідньої білизни, почавши таким чином незаконно її зберігати.

Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на зберігання та перевезення психотропної речовиною без мети збуту, використовуючи транспортний засіб - автомобіль марки «Daewo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 , почав перевозити придбану ним психотропну речовин з м. Миргород до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 25 листопада 2024 року близько 17 години ОСОБА_4 , рухаючись транспортним засобом - автомобілем марки «Daewo Sens» д.н.з. НОМЕР_1 , автодорогою поблизу с. Трудолюб Миргородського району, Полтавської області, та зберігаючи при собі у спідній білизні, психотропну речовину, був зупинений працівниками поліції.

Під час проведення огляду місця події, на відкритій місцевості поблизу с. Трудолюб Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_4 , добровільно видав п`ять полімерних прозорих пакування, три з яких містили кристалічну речовину білого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/117-24/20781 -НЗПРАП від 28.11.2024, містить у своєму складі РVР, який віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масами 0,352г, 0,910г, та 0,516г та трубку зеленого кольору із нашаруванням коричневого кольору, яке, відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/117-24/20780-НЗПРАП від 28.11.2024, містить РVР, який віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, ОСОБА_4 , незаконно придбав та зберігав психотропну речовину - РVР, загальною масою 1,778г, що відповідно до Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України від 01.08.2000 №188, в редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 № 634, є великим розміром.

Згідно ст. ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Списку №2, Таблиці №1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, РУР віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в незаконному придбанні, зберіганні та перевезені психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

21 лютого 2025 року між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 382 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два)роки; за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2024, більш суворим покаранням, призначеним на підставі цієї угоди, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком визначеним судом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 382 КК України визнав повністю, підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 також підтвердив добровільність укладення угоди та просив її затвердити, призначити ОСОБА_4 іспитовий строк в один рік.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які надійшли з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 382 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 : на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, свою вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, працює, здійснив добровільний внесок на підтримку ЗСУ, обтяжуючу обставину : вчинення кримінального правопорушення особою раніше судомою , а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два)роки; за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2024, більш суворим покаранням, призначеним на підставі цієї угоди, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити йому іспитовий строк на 2 роки.

Дане покарання буде достатньою мірою для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду повністю визнав свою вину, усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 122, 124, 373, 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 лютого 2025 року, укладену між прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два)роки;

- за ч. 1 ст. 382 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2024, більш суворим покаранням, призначеним на підставі цієї угоди, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 5713 ( п`ять тисяч сімсот тринадцять) гривень 30 копійок.

Речові докази: два оптичні диски з відеозаписами з бодікамер працівників СРПП Миргородського РВП залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження; полімерну зелену трубку разом з первинною упаковкою; PVP, яка є особливо небезпечно психотропною речовиною, загальною масою 1,778 г , які знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1