Справа № 645/1561/25
Провадження № 1-кп/645/337/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвиунвальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001654 від 16.12.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Фрунзенського районного суду м.Харкова перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У підготовчому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.03.2025 року. Підставою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного прокурор вказує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на існування вказаних ризиків.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначивши, що прокурором не наведено жодного доказу на підтвердження ризиків, про які він зазначив в клопотанні. Окрім того, на думку захисника безпідставним є визначення в клопотанні часу нічного домашнього арешту, який співпадає з комендантською годиною.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування або продовження запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_4 бґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, і санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами.

Окрім цього, існує наявний обґрунтований ризик того, що оскільки ОСОБА_4 відома адреса місця проживання всіх свідків, є підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на учасників провадження, які під його тиском можуть дати неправдиві свідчення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, суд вважає доведеним ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений раніше був неодноразово засуджений.

Разом з цим, прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), а саме не з`являтися до слідчого, прокурора або суду, оскільки останній не має мобільного телефону, тим самими умисно затягувати строки досудового розслідування, оскільки жодних доказів, які б свідчили про те, що на під досудового розслідування підозрюваний не з`являвся на виклик до слідчого або прокурора, або вчиняв інші дії, які б перешкоджали кримінальному провадженню надано не було.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обрання запобіжного заходу має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Запобіжний захід може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані та продовжені запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість продовження запобіжного захожу у вигляді домашнього арешту.

Суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки завдання, для виконання якого прокурор звернувся з цим клопотанням, зокрема, запобігти вчиненню обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, може бути виконане саме шляхом продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, які передбачені законодавцем для запобігання вказаним ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 199, 314, 309, 372, 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту -задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк домашнього арешту, заборонивши йому у період доби з 23-00 год. до 06-00 год. наступного дня залишати без дозволу місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не залишати місце свого постійного проживання в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися із м.Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити для виконання до органів поліції за місцем проживання обвинуваченого через прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 15.05.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим - в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1