Справа № 761/3890/23
Провадження №1-кп/761/1537/2025
В И Р О К

іменем України

10 березня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду міста Києва кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003652 від 14.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, має на утримані одну малолітню дитину, працюючого в Пухівському ЗЗСО вчителем фізкультури, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив з необережності кримінальне правопорушення проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

10 листопада 2022 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_5 керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 рухався в крайній лівій смузі руху по вул. Володимирська зі сторони бульвару Тараса Шевченка в напрямку вул. Прорізна та наближався до регульованого світлофорними об`єктами перехрестя вул. Володимирська та вул. Богдана Хмельницького в м. Києві.

Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_5 під час керування вказаним автомобілем проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та повертаючи ліворуч від вул. Володимирської на вул. Б. Хмельницького в напрямку вул. Івана Франка не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , який переходив проїзну частину вул. Б. Хмельницького на дозволений зелений сигнал світлофору для пішоходів по регульованому пішохідному переходу з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , на яку водій ОСОБА_5 повертав.

Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_5 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху визначених ПДР України, в результаті наїзду автомобілем потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого плечового суглобу частковий розрив верхньої плечо-суглобової та дзюбоподібно-плечової зв`язок, ускладнений субдельтоподібним бурситом (запаленням навколо суглобової сумки плеча); закрита травма лівого колінного суглобу: синець на заднє-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, частковий розрив медіальної колатеральної зв`язки, медіального утримувача наколінника, забій /крововилив/ навколосуглобових м`яких тканини, кісткового мозку внутрішнього виростка стегнової кістки; синці на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на лівій сідниці у нижне-зовнішньому квадраті, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 порушив п. п. 2.3 «б», 10.1 «б», 16.2 Правил дорожнього руху України:

- п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

Р. 16.2 На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Суд визнає правильною кваліфікацію діяння ОСОБА_5 за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Диспозиція ст. 286 КК України є бланкетною, і для з`ясування того, чи були порушені правила безпеки дорожнього руху, необхідно звертатися до ПДР, якими регламентовано єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

При цьому для встановлення наявності об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, має бути встановлено три обов`язкові ознаки: суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху), суспільно небезпечні наслідки (спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження) та причинний зв`язок між діяннями і наслідками.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства України, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину та заявлений потерпілим цивільний позов не визнав, надав наступні показання.

Обвинувачений не оспорював факт ДТП у місці та час, які вказані у обвинувальному акті, зауважив, що здійснюючи поворот ліворуч, не побачив потерпілого, який попав у стойку автомобіля обвинуваченого, та застрибнув на капот авто обвинуваченого, з якого впав донизу, після чого самостійно підвівся, обвинувачений у цей час показав потерпілому, що має намір запаркуватися далі, але потерпілий почав стукати по його автівці та злякавшись обвинувачений залишив місце ДТП. Обвинувачений не погоджується із ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, оскільки на його думку такі тілесні ушкодження мають легкий ступень тяжкості, відтак в його діях наявний склад не кримінального, а адміністративного правопорушення.

Щодо цивільного позову, заперечив, вказав, що потерпілий у змові з іншими особами, вирішити нагрітися на тому, що потрапив в ДТП, та спотворив відомості щодо ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, купуючи медичні препарати, та пересуваючись на таксі, в той час як протягом 21 дня, мав бути на стаціонарному лікуванні.

Встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджуються дослідженим та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_4 дав наступні показання. У час та місці, вказані в обвинувальному акті, він на дозволений сигнал світлофору по пішохідному переходу перетинав проїзну частину вул. Б. Хмельницького, як його раптово збив автомобіль, після контакту з авто він самостійно підвівся, обвинувачений почав висловлюватися в його бік нецензурною лайкою, та через короткий поскільки потерпілий запам`ятав номери авто, то на місце викликали швидку та поліцію, якій він повідомив номери авто, водій якого здійснив на нього наїзд. Наступного дня пілся ДТП, потерпілий звернувся до тавматолога, який дав йому нпарвлення на МРТ, оскільки були масові відключення світла та черги МРТ колінного суглоба він зробив 12.11.2022, а плечевого суглобу - 15.11.2022. За наслідками огляду по швидкій, його оглянув лікар та зробив рентген. Приблизно за пару місяців після ДТП, поки тривало досудове розслідування, йому зателефонув обвинувачений, вони домовились про зустріч, на якій обвинувачений запропонув примиритись за на відшкодування шкоди, запропонував сплати 500 доларів, але потерпілий на таку пропозицію не пристав, після чого обвинувачний обурився та почав тиснути на нього, що він взагалі нічого не отримає. Підтримав заявлений цивільний позов, з підстав у ньому викладених.

Також судом досліджено наступні докази.

Допитана судом свідок ОСОБА_7 , вказала, що була очевидцем ДТП біля Оперного театру, на перехресті вул. Богдана Хмельницького, та вул. Володимирської. На вулиці було темнувато, були відключення світла, однак світлофори працювали, опадів не було. Свідок рухалась до пішохідного переходу та побачила, що чоловік переходив дорогу, та на нього було здійснено наїзд, потерпілого збили, авто намагалося після зіткнення об`їхати потерпілого, а згодом взагалі покинуло місце ДТП. Потерпілий переходив на дозволяючий знак світлофора по пішохідному переходу, на час зіткнення перебував на його середині. Візуально ушкоджень не було видно, але удар був досить великої сили, тому і викликали швидку. Потерпілий був у стані шоку. Швидка приїхала приблизно за хвилин 20, через такий самий час приїхала і поліція. Потерпілий по пішохідному переходу пересувався у звичайному темпі, без прискорення, чогось очевидно дивного в його поведінці не було, як і запаху алкоголю. Огляд лікарі проводи у кареті швидкої, яким чином та у який спосіб потерпілий залишав в подальшому місце ДТП їй не відомо.

Щодо інших свідків, судом прийнято відмову прокурора, стороною захисту їх участь забезпечена не була, внаслідок чого допит судом визнано неможливим.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.11.2022 з додатками, слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 проведено детальний огляд місця події ДТП, зафіксовано обстановку на місці пригоди, а саме те, що тз «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 зникло з місця ДТП, дорожні знаки, інші сліди на місці ДТП, зазначені пошкодження транспортного засобу, документ підписано учасниками без зауважень.

У рапорті оперативного чергового Шевченківського УП ГУНП зафіксовано обставини виклику потерпілим ОСОБА_4 працівників поліції, у зв`язку із ДТП 10.11.2022 приблизно о 21.30 год. На перехресті вулиць Володимирська та Т. Шевченка в м. Києві.

18.01.2023 на підставі постанови слідчого про зняття показань техприладів та засобів від 14.12.2022, слідчим ОСОБА_9 проведено вказану слідчу дію та знято записи з камер спостереження системи «СмартСіті», за адресею м. Київ, вул. Володимирська, 51-53 щодо обставин ДТП, яка мала місце 10.11.2022.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 18.01.2023 та демонстрації в судовому засіданні відеозапису з компакт диску, на якому зафіксовано обставини, які мали місце безпосередньо перед ДТП, в момент зіткнення, та після нього.

Відповідно до протоколу пред`явлення до впізнання, 27.01.2023 потерпілий ОСОБА_4 вказав на особу обвинуваченого ОСОБА_5 , фото якого розміщено під № 2, як таку, що керуючи автомобілем «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 здійснила наїзд на нього 10.11.2022, судом досліджено відеозапис вказаної слідчої дії.

Згідно висновку експертного дослідження № 041-1633-2022 від 18.11.2022, проведеного на підставі направлення начальника СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_10 від 18.11.2022, експерт вказує, що виявлені ушкодження: а) зарита травма лівого плечового суглобу: частковий розрив верхньої плечо-суглобової та дзюбоподібно-плечової зв`язок, ускладнений субдельтоподібним бурситом (запаленням навколо суглобової сумки плеча); б) закрита травма лівого колінного суглобу: синець на заднє-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, частковий розрив медіальної колатеральної зв`язки, медіального утримувача наколінника, забій /крововилив/ навколосуглобових м`яких тканин, кісткового мозку внутрішнього виростка стегнової кістки; в) синці - на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на лівій сідниці у нижнє-зовнішньому квадранті. Дані комп`ютерної томографії вказують на наявність пошкоджень зв`язок лівого плечового та лівого колінного суглобів, що дозволяє стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності зв`язкового апарату так і власно функції даних анатомічних ділянок, буде перевищувати 21 добу (звичайні строки відновлення функції травмованої ділянки перевищують 21 добу), а саме цей строк враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Вивчена медична документації свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя, після спричинення вказаних тілесних ушкодження. Тому, є підстави стверджувати, що кожне з тілесних ушкоджень, у п. п. а) і б) даного СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, а кожне з тілесних ушкоджень, вказаних в п. в) даного Висновку відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження

Відповідно до висновку експерта № 042-1772-2022 від 28.12.2022, При проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені ушкодження: а) зарита травма лівого плечового суглобу: частковий розрив верхньої плечо-суглобової та дзюбоподібно-плечової зв`язок, ускладнений субдельтоподібним бурситом (запаленням навколо суглобової сумки плеча); б) закрита травма лівого колінного суглобу: синець на заднє-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, частковий розрив медіальної колатеральної зв`язки, медіального утримувача наколінника, забій /крововилив/ навколосуглобових м`яких тканин, кісткового мозку внутрішнього виростка стегнової кістки; в) синці - на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на лівій сідниці у нижнє-зовнішньому квадранті. Характер, морфологія та локалізація даних тілесних ушкоджень свідчать проте, що вказані ушкодження спричинені травмуючою дією тупих предметів, могли утворитися при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався з пішоходом). Часові дані, наведені в медичній документації, свідчать проте, що тілесні ушкодження, були спричинені в термін, вказаний в постанові, тобто 10.11.2022 (до 21.41 год.). Дані комп`ютерної томографії вказують на наявність пошкоджень зв`язок лівого плечового та лівого колінного суглобів, що дозволяє стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності зв`язкового апарату так і власно функції даних анатомічних ділянок, буде перевищувати 21 добу (звичайні строки відновлення функції травмованої ділянки перевищують 21 добу), саме цей строк враховувати при визначенні тривалості розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Вивчена медична документації свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя, після спричинення вказаних тілесних ушкодження. Тому, є підстави стверджувати, що кожне з тілесних ушкоджень. вказаних у п. п. а) і б) даних підсумків відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1. а/, в/ «Правил». Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки відображають тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово- медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, кожне з тілесних ушкоджень, вказаних в п. в) даних підсумків відноситься до легкого тілесного ушкодження (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. «Правил». Висновок вказаних експертних досліджень, є цілком зрозумілим, не містить розбіжностей та неясностей, усунення яких потребувало б допиту експерта, чи призначення комісійної судово-медичної експертизи, про що клопотала сторона захисту, у зв`язку із чим такі клопотання залишались без задоволення. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, щодо спростування ступеню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим внаслідок ДТП стороною захисту суд не надано.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 26.01.2023 № СЕ-19/111-23/4108-ІТ встановлено, що в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій автомобіля «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 12.2; 16.2 ПДР України, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимог пунктів: 10.1; 16.2 ПДР України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «SKODA OCTAVIA» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 16.2 Правил дорожнього руху України. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «SKODA OCTAVIA» д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 вимогам пунктів: 10.1; 16.2 Правил дорожнього руху України.

З наданих учасниками матеріалів вбачаються й наступні обставини.

На обліках у лікаря нарколога та психіатра ОСОБА_5 не перебуває

За місцем проживання характеризується задовільно, до кримінальної відповідальності раніше притягувався, разом з тим відповідно до положень ст. 89 КК є раніше не судимою особою.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд критично оцінює доводи сторони захситу, про відсутність в діях обвинуваченого складу саме кримінального правовопурешння у зв`язку із невідповідністю стпеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Доводи захисту, що експерт будучі упередженим за домовленістю із потерпілим, вказав про «частковий розрив зв`язок», спростовуються дослідженими у сукупностями доказами та матеріалами справи, в тому числі узгоджуються залученими до справи за клопотанням потерпілого медичними документами, та не ставлять під сумнів зроблений експертом висновок щодо ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень. Так судом враховано, що з досліджених матеріалів кримінального провадження, про які вказано вище у даному вироку, зокрема з висновку а саме з висновку експерта № 042-1772-2022 від 28.12.2022, на експертизу надано постанову про призначення експертизи та матеріали кримінального провадження № 0003138, що стосувались експертного дослідження від 14.12.2022, електрофотокопія «карти виїзду карети швидкої медичної допомоги», медична документація, в тому числі протколи МРП та плівки МРТ.

Всі експертні дослідження у вказаному провадженні пизначені слідчим у відповідності до встановленого процесуальним законом порядку, висновки експертів є цілком чітким та зрозумілим для сприйняття, та не містить подвійного сприйняття, під час проведення експертизи, в разі необхідності, експерт не позбавлений права витребувати додаткові матеріали, водночас, про існування такої потреби жоден з експертів не заявляв слідчому, тому на думку суду, доводи захисника фактично зводяться до незгоди з самими висновками експертів щодо с тупеню тяжкості тілесних ушкоджень, отрмианих потерпілим, та інших фактичних обставин, визначених за наслідками екпертизи. Вказане вбачається і з переліку питань, які ініціювались стороною захисту, у клопотанні про призначення повторної комісійної медичної експертизи тяжкості тілесних ушкоджень: такі як чи правильно і методично вірно виконані експертні судово- медичні дослідження у даній справі від 07 грудня 2022 року №041- 1633-2022 та від 13 січня 2023 року № 042-1772-2022; якої тяжкості потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження 10 листопада 2022 року у період з 21 по 22 годину та чи знаходяться зазначені тілесні ушкодження потерпілого у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що досліджується у даному кримінальному провадженні. Таким чином, захист фактично просив здійснити перевірку та надати оцінку висновку експертного дослідження №041-1633-2022 від 07.12.2022, а також висновку експерта №042-1772-2022 від 13.01.2023, що суперечить положенням п.1.2.14. «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», висловлюючи таким чином незгоду із ним.

Щодо допустимості інших доказів вказано вище у даному вироку.

Будь-яких інших підстав, визначених ст. 86, 87 КПК України щодо недопустимості доказів стороною захисту не наведено.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до статей 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України).

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є не тяжким злочином, обставини його вчинення, поведінку обвинуваченого безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та в перебігу досудового та судового провадження (неявки до суду без поважних причин, внаслідок чого судові засідання відкладались), позицію потерпілого, а також, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, розлучений, має місце реєстрації та проживання, працевлаштований, в силу ст. 89 КК є раніше не судимою особою, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді штрафу, у межах визначених санкцією інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, передбачено покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.

Водночас при вирішенні питання щодо необхідності його призначення, суд бере до уваги встановленні під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил дорожнього руху, документи, які характеризують його особу, наслідки у вигляді шкоди здоров`ю потерпілого, відсутність її відшкодування, думку потерпілого, який просив застосування такого покарання на максимальний строк тощо, а також наслідки вчиненого, дозволяють суду дійти висновку про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвалюється з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про стягнення в солідарному порядку матеріальної шкоди та моральної шкоди.

ОСОБА_5 заявлені вимоги позовного характеру про стягнення матеріальної та моральної шкоди не визнав у повному обсязі, як необгрунтовані, на його думку потерпілим штучно придбавались медичні товари, по максимальній ціні, для того, щоб збільшити розмір заявленої шкоди.

ТДВ «СК «Альфа-Гарант» в частині заявлених до нього вимог заперечило, вказавши про безпідставність солідарної відповідальності, з огляду на приписи ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та на недоведеність заявлених вимог, та фактично вказало про визнання обґрунтованою суми згідно медичних чеків в розмірі 7473,05 грн., які можуть бути відшкодовані в разі надання потерпілим довідки медустанови, де останній проходив лікування, та фактично визнання моральної шкоди на рівні 5% від підтверджених витрат на лікування в розмірі 373,65 грн.

Обговорюючи обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди на користь потерпілого з цивільного відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку, між останнім скались відносини як між страхувальником та страховиком, що учасниками не оспорювалось.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 6 Закону - страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до абзацу першого п. 24.1 ст. 24 Закону - у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Потерпілим в обґрунтування цивільного позову були надані чеки, які підтверджують витрати, які пов`язані з лікуванням потерпілого. Загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову розрахований та становить 7716,65 грн. При цьому суд не бере до уваги позицію представника страховика про те, що частина позицій не є належною, оскільки представником цивільного відповідача не надано належних доказів на підтвердження цієї обставини. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь потерпілого ОСОБА_4 документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням в загальній сумі 7716,65 грн., разом з тим приходить до висновку про безпідставність заявлених майнових вимог в розмірі 704,13 грн., пов`язаних із залученням потерпілим комерційного транспорту - таксі, оскільки останнім не доведено безальтернативну доцільність залучення такого виду транспорту, у зв`язку із отриманою у ДТП травмою та неможливістю використання інших видів транспорту.

Крім того, у стягненні завданих збитків матеріального характеру солідарно із ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім іншого суд приймає до уваги відповідний правовий висновок, який закріплений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 р. у справі № 465/4621/16-к. У постанові зазначено, що для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим. При цьому, у вказаній постанові констатовано, що визначений законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування, та обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини, а тому застосування положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Таким чином, суд вважає неналежними твердження представника страховика про відсутність правових підстав для задоволення цивільного позову потерпілого до страховика.

Разом з тим суд не вбачає підстав для задоволення уточнених позовних вимог в частині стягнення шкоди в розмірі 14204,07 грн. внаслідок втрати загальної працездатності, оскільки подана потерпілим заява про збільшення та уточнення позовних вимог від 07.08.2023 не передбачена КПК, не відповідає вимогам ст. 128 цього Кодексу, оскільки цивільний позов пред`являється до початку судового розгляду.

Щодо позовних вимог потерпілого до обвинуваченого та СК про відшкодування моральної шкоди, суд керується наступними вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом об`єктивно встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 внаслідок вчинення обвинуваченим злочину зазнав моральних переживань, які були викликані фактом отримання внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, що призвело до погіршення його здоров`я та завдало фізичних страждань, спричинило потерпілому фізичний і психологічний дискомфорт. Також, суд враховує, що перебування потерпілого лікуванні порушило звичайний життєвий ритм потерпілого, що також спричинило психологічний дискомфорт. Вказані обставини свідчать про заподіяння потерпілому ОСОБА_4 з вини обвинуваченого моральної шкоди.

Обговорюючи доведеність позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого та зі страховика, а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної ОСОБА_4 моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також враховуючи поведінку потерпілого, яка передувала ДТП, що не містить ознаки порушення останнім вимог ПДР України, суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування потерпілому моральної шкоди в сумі 50 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, а також в сумі 2500 грн., яка підлягає стягненню зі страховика на користь потерпілого. Таким чином, позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як вбачається з наданих прокурором довідок про витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні, їх сукупна вартість становить 4182,24 грн. за проведення експертних досліджень № 042-1772-2022, № СЕ-19/111-23/4108-ІТ.

Вказані витрати документально підтверджені, а тому в порядку ст. 124 КПК України, підлягають стягненню на користь держави із ОСОБА_5 .

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, зокрема у вигляді арешту майна застосовано не було.

Запобіжний захід під час судового провадження до ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 50000 (п`ятдесять тисяч) гривень.

Стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 7716 (сім тисяч сімсот шість) грн. 65 коп., та моральну шкоду в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Речові докази: компакт-диск з відеозаписом обставин ДТП, залишити у матеріалах справи доказ, автомобіль «SKODA OCTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити йому за належністю.

Процесуальні витрати в загальному розмірі 4182 (чотири тисячі сто вісімдесят дві) грн. 24 коп. за проведення експертних досліджень № 042-1772-2022, № СЕ-19/111-23/4108-ІТ стягнути із ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Головуюча суддя ОСОБА_12