Номер провадження: 11-сс/813/500/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000073 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1; ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 та накладений арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , а саме на предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США, на загальну суму 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) доларів США.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого суддіадвокат ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку апелянт зазначає, що оскаржена ухвала проголошена 12 лютого 2025 року за відсутності ОСОБА_8 та його представника.

Копія ухвали отримана представником 17 лютого 2025 року, після чого подана апеляційна скарга.

Вимоги апеляційної скарги адвокат обґрунтовує тим, шо ОСОБА_8 не має відношення до кримінального провадження, про підозру йому не повідомлялось.

Адвокат стверджує, що вилучені грошові кошти, на які в подальшому було накладено арешт мають законне походження, накопичені ОСОБА_8 за життя, які він відображав у щорічних деклараціях та довідках про доходи.

Представник власника майна наголошує, що вилучені грошові кошти не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні

Також захисник звертає увагу, що ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2024 року та 16 грудня 2024 року клопотання прокурора про арешт майна двічі поверталось прокурору для усунення недоліків та встановлювався строк для їх усунення протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвалу суду від 16 грудня 2024 року прокурор отримав 23 грудня 2024 року, про що міститься його особистий підпис в матеріалах справи. Разом з цим прокурор вказану ухвалу зареєстрував 16 січня 2025 року.

З урахуванням наведеного, висновок слідчого судді про те, що ухвалу суду фактично отримано Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону 16 січня 2025 року не відповідає дійсності.

Вказані обставини свідчать про те, що прокурор пропустив строк на звернення до слідчого судді з клопотання про арешт майна, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача; власника майна та його представника, які підтримали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просили її задовольнити; прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання представника власника майна про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З матеріалів судової справи вбачається, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна був здійснений слідчий суддею 12 лютого 2025 року за відсутності власника майна та його представника.

В матеріалах справи міститься розписка адвоката ОСОБА_9 про отримання копії ухвали слідчого судді 17 лютого 2025 року (а.п.134), на наступний день 18 лютого 2025 року, адвокатом подана апеляційна скарга (а.п.135).

За таких обставин, з метою забезпечення права власника майна та його представника на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000073 від 07.08.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.426-1, ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України.

Із клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що громадянин ОСОБА_11 будучи обізнаним про те, що громадянин ОСОБА_12 , 06 серпня 2024 року, близько 08 год. поблизу м.Біляївки, Біляївського району, Одеської області був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , які висловили ОСОБА_12 вимогу у надані ним неправомірної вигоди у розмірі 5000 тисяч доларів США за виготовлення документів, зняття із військового обліку, шляхом визнання ОСОБА_12 непридатними до проходження військової служби, за невстановлених досудовим розслідування обставин вступив злочину змову з невстановленими, на теперішній час, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою конспірації протиправної діяльності та уникнення безпосереднього контакту ОСОБА_12 з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 та у ході телефонної розмови в вересні 2024 більш точний час досудовим розслідуванням невстановлений, повідомив ОСОБА_12 про необхідність зустрічі з метою вирішення питання про виготовлення документів, зняття із військового обліка ОСОБА_12 .

Надалі, 19 вересня 2024 року, у другій половині дня, більш точний час досудовим розслідуванням невстановлений, ОСОБА_11 , зустрівся з ОСОБА_12 заздалегідь обумовленому місці за адресою: АДРЕСА_2 , та висловим ОСОБА_12 вимогу у наданні 3 500 тисяч доларів США для передачі працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 за виготовлення документів, та зняття із військового обліка, та повідомив, що у разі відмови ОСОБА_12 у наданні неправомірної вигоди працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , останні заберуть у ОСОБА_13 автомобіль та мобілізують

Цього ж дня, близько 17 год. 00 хв., у ході зустрічі яка відбулася за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку із заздалегідь виказаним ОСОБА_11 проханням та подальшої передачі неправомірної вигоди посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержав від ОСОБА_12 , неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19 вересня 2024 року складає 123 930 гривень та домовились про подальшу зустріч для передачі суми що залишилась.

Надалі, 14 жовтня 2024 року, ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_12 заздалегідь обумовленому місці за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході зустрічі у зв`язку із заздалегідь виказаним ОСОБА_11 проханням та подальшої передачі неправомірної вигоди посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержав від ОСОБА_12 , неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 складає 20 600 гривень та домовились про подальшу зустріч.

В подальшому, 17 листопада 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням невстановлений, ОСОБА_11 у ході телефонної розмови ОСОБА_12 повідомив про необхідність зустрічі, та цього ж дня у ході зустрічі, яка відбулася за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_11 висловим ОСОБА_12 вимогу у наданні 1000 тисяч доларів США для передачі працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після чого, 19.11.2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням невстановлений ОСОБА_11 у ході телефонної розмови з ОСОБА_12 та повідомив про необхідність зустрічі, та цього ж дня у ході зустрічі, яка відбулася близько 19 год. за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_11 передав ОСОБА_12 заздалегідь обіцяні виготовленні документи, а саме: військово-обліковий документ №3 від 18.11.2024 з відміткою про відстрочку від призову на військову службу та довідку №2/4141 від 18.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 07.02.2025 та повідомим, про необхідність предачі решти грошових коштів у розмірі 1000 доларів США у найближчий термін.

Так, 21 листопада 2024 року, у ході зустрічі яка відбулася у заздалегідь обумовленому місці за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 у зв`язку із заздалегідь виказаним проханням та подальшої передачі неправомірної вигоди посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержав від ОСОБА_12 , неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.10.2024 складає 41 2500 гривень та є неправомірною вигодою за вчинення невстановленими посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах ОСОБА_12 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища вказаних вище службових осіб, а саме: за виготовлення військово-облікового документу №3 від 18.11.2024 з відміткою про відстрочку від призову на військову службу та довідку №2/4141 від 18.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції) на строк до 07 лютого 2025 року.

Тобто, загалом у період з 19 вересня 2024 року по 21 листопада 2024 року, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з не встановленими, на теперішній час посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в еквіваленті 185780 грн.

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_11 був затриманий правоохоронним органом за вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.208 КПК України, а їх злочинну діяльність припинено.

В клопотанні прокурора про арешт майна зазначено, що до вчинення кримінального правопорушення можливо причетний працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси 21.11.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за місцем йог проживання, під час якого виявлено та вилучено: предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США на загальну суму 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) та на які в подальшому оскарженою ухвалою слідчого судді накладений арешт.

Колегія суддів вважає, що задовольнивши клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя формально віднісся до з`ясування наявності підстав для прийняття такого рішення, мотивуючи його тим, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України та є речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок слідчого судді безпідставним, оскільки формальне посилання на положення ст.98 КПК України, не може розцінюватися як належне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду та належним чином не дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Оцінюючи доводи клопотання прокурора про арешт майна, колегія суддів констатує, що його зміст не містить відповіді на питання стосовно відношення власника вилученого майна - ОСОБА_8 до даного кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що з 07 серпня 2024 року моменту реєстрації відомостей до ЄРДР та до теперішнього часу, про підозру ОСОБА_8 повідомлено не було, тому в даному кримінальному провадженні він не має будь-якого процесуального статусу.

Вказані обставини не заперечувались у судовому засіданні прокурором, який також підтвердив непричетність ОСОБА_8 до подій, які є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні.

Також прокурор повідомив апеляційному суду, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 грошові кошти не є предметом неправомірної вигоди в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, шо висновок слідчого судді про те, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям визначеним статтею 98 КПК України, на яке відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт, є незаконним та необґрунтованим.

Колегія суддів звертає увагу, що до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Оцінивши встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у даному кримінальному провадженні передбачених ст.170 КПК України підстав для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_8 грошові кошти.

Частиною 3 статті 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1 та 2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст.ст. 117, 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000073 від 07.08.2024 року, а саме вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , предметів ззовні схожих на грошові кошти номіналом 100 доларів США на загальну суму 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот).

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000073 від 07.08.2024 року, а саме вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , предметів ззовні схожих на грошові кошти номіналом 100 доларів США на загальну суму 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000073 від 07.08.2024 року про накладення арешту на майно, а саме вилучених під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , предметів ззовні схожих на грошові кошти номіналом 100 доларів США на загальну суму 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4