Провадження № 1-кс/202/1151/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на дії дізнавача в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000073 від 03.12.2024 року щодо зобов`язання дізнавача ОСОБА_4 редагувати внесені до ЄРДР відомості,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) дізнавача в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000073 від 03.12.2024 року.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 19.12.2024 скаргу передано в провадження слідчого судді ОСОБА_5 , якому було заявлено про відвід.

Ухвалою від 26.12.2024 заяву ОСОБА_3 було задоволено та слідчого суддю ОСОБА_5 було відведено від розгляду даної скарги.

Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 26.12.2024 скаргу передано в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 27.12.2024, на підставі ст.ст.303-304 КПК України, ОСОБА_3 було відмовлено у відкритті провадження по скарзі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.02.2025 ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про відмову у відкритті провадження скасовано та матеріали скарги направлено для судового розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримав скаргу, вказуючи, що він подав скаргу на невнесення відомостей до ЄРДР, яка була задоволена. Однак дізнавач ОСОБА_4 відомості до ЄРДР вніс не в повному обсязі, не так, як він вказував у своєї заяві, тому просить суд зобов`язати дізнавача редагувати внесені до ЄРДР відомості відповідно до тексту його заяви.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, що відповідно до ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та перевіривши додані до скарги матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги, у листопаді 2024 року ОСОБА_3 звернувся до ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, однак відомості за його заявою до ЄРДР внесені не були.

Відповідно відомостей з АСДС, ухвалою слідчого судді від 02.12.2024 скаргу ОСОБА_3 задоволено та зобов`язано уповноважену особу ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 04.11.2024 року, що зареєстрована ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області 04.11.2024 року за вх. № П-5, та розпочати досудове розслідування, про що повідомити ОСОБА_3 , шляхом надання йому витягу з ЄРДР.

На виконання ухвали слідчого судді, 03.12.2024 відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_3 внесено до ЄРДР за № 0000073 з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 357 КК України та заявнику видано витяг з ЄРДР.

В той же час, ОСОБА_3 не погоджуютьсь із правовою кваліфікацією та коротким викладом обставин, які внесено до ЄРДР, звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати дізнавача редагувати внесені до ЄРДР відомості.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Так, згідно ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_3 не погоджується саме із правовою кваліфікацією та змістом короткого викладу обставин, які було внесено до ЄРДР.

В той же час, посилання скаржника на невиконання ухвали слідчого судді ОСОБА_6 є недоцільними, оскільки даною ухвалою орган досудового розслідування зобов`язано внести відомості до ЄРДР, надавши заявнику витяг з нього, що й було зроблено.

Попередня кваліфікація кримінального правопорушення є однією із складових відомостей, які слідчий, дізнавач, прокурор вносять до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи зі змісту статей 36,40,40-1, 214 КПК України, визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення при внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відноситься виключно до компетенції слідчого, дізнавача, прокурора, які є самостійними учасниками кримінального провадження і при внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань діють на підставі Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення.

Також, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено порядку повторного зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурора внесення за тією ж самою подією кримінального правопорушення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань або зміни попередньої кваліфікації.

Надання вказівок слідчому щодо подальшого досудового розслідування не входить до компетенції слідчого судді, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, слідчий суддя, зважаючи, що питання правової кваліфікації кримінального правопорушення або її зміни на стадії дізнання або досудового розслідування, подальших процесуальних рішень у розпочатому кримінальному провадженні та вирішення питання щодо виду відповідальності є компетенцією органу досудового розслідування, відповідно вимог ст.214 КПК України належить до повноважень дізнавача, слідчого, прокурора, і не відноситься до предмета розгляду слідчим суддею в порядку судового контролю під час досудового розслідування, що не входить до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

При цьому слідчий суддя зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Слідчий суддя зазначає, що попереднє внесення відомостей до ЄРДР та його зміст не є остаточним та може змінюватися в ході здійснення досудового розслідування.

Крім того, згідно положень ч.2 ст. 303 КПК України скарга може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідно відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 303- 304, 309 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 від 19.12.2024 на дії дізнавача в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000073 від 03.12.2024 року щодо зобов`язання дізнавача ОСОБА_4 редагувати внесені до ЄРДР відомості відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1