Справа № 761/7796/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1500/2025 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого, його захисника,представника потерпілого та прокурора на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Яргара, Леовського району Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за п.4 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі. Цивільні позови ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди задоволено та стягнуто на користь ОСОБА_11 2 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_10 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 29.10.2021, приблизно о 03 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , а саме - у приміщенні хостелу, кімната № 37, яка розташована на другому поверсі, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних відносин, вирішив з особливою жорстокістю, протиправно позбавити життя свого знайомого, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 29.10.2021 приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кімнати № НОМЕР_1 , що розташована на другому поверсі хостелу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , усвідомлюючи ступінь суспільної небезпеки вчинюваного ним діяння, переслідуючи умисел спрямований на заподіяння смерті потерпілого з особливою жорстокістю, діючи умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, завідомо усвідомлюючи, що завдає потерпілому особливих фізичних страждань шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тримаючи у правій руці ніж, наблизився до потерпілого ОСОБА_12 та наніс йому вказаним ножем 60 (шістдесят) ударів, у тому числі в область життєво важливих органів, а саме: 3 (три) різаних та 1 (одне) колото-різане поранення шиї, з ушкодженням крупних судин; 21 (двадцять одне) колото-різане проникаюче поранення грудей; 4 (чотири) колото-різані проникаючи поранення живота; 16 (шістнадцять) не проникаючих колото-різаних поранень голови, шиї, тулубу, лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок; 15 (п`ятнадцять) різаних ран на обличчі та на верхніх кінцівках.

Смерть ОСОБА_12 настала від множинних колото-різаних поранень шиї, грудей та живота, з ушкодженням крупних судин (яремних вен) та внутрішніх органів (серця, легень, печінки), з крововтратою та розвитком шоку. Вказані колото-різані поранення спричинені приблизно за 20-30 хвилин до настання смерті потерпілого.?

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, з особливою жорстокістю, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з особливою жорстокістю, отже скоїв злочин, передбачений п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

На вирок суду обвинуваченим та його захисником, прокурором та представником потерпілого ОСОБА_10 подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок в частині призначення покарання змінити, із застосуванням ст. 69 КК України призначити ОСОБА_8 мінімально можливе покарання 8 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом призначено неспівмірне та несправедливе за своєю суворістю покарання, та помилково не враховано як пом`якшуючі ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є пенсіонером та сам повідомив правоохоронні органи про вчинений ним злочин.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким просить виправдати його або призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, та невмотивованим, а висновки суду не підтверджуються прямими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Зазначає про те, що у матеріалах справи немає належних доказів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні злочину. Вказує, що суд безпідставно відхилив клопотання про допит свідків, які підлягали допиту для підтвердження обставин, що свідчать про невинуватість ОСОБА_8 , та які б підтвердили неправдиві показання потерпілих, які навмисно обмовили обвинуваченого з метою отримання грошових коштів та інших матеріальних благ, та уникнення ними кримінальної відповідальності за вчинення злочинів. Зокрема, надання неправдивих показань потерпілих призвело до заплямування честі, гідності та ділової репутації не лише обвинуваченого, а і близьких йому людей.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що судом не надано належної і достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочином.

Зазначає, що обвинувачений на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вину у вчиненому йому кримінального правопорушення не визнав, та взагалі відмовлявся надавати показання, своїми репліками та поясненнями намагався ввести суд в оману, зокрема вказуючи про існування підстав для самозахисту, схиляння його з боку потерпілого до співпраці з ворогом. Викладені обставини переконливо доводять, що лише покарання у вигляді довічного позбавлення волі в змозі забезпечити досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок скасувати, додати кваліфікуючу ознаку - п.6 ч.2 ст.115 (умисне вбивство з корисливих мотивів) КК України та постановити новий вирок, яким призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, а також є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, які може вчинити ОСОБА_8 у зв`язку з умовно-достроковим звільненням від відбування покарання.

Зазначає, що суд при призначенні покарання обвинуваченому, не врахував мотив вчинення злочину, який виник не раптово, як було зазначено судом, кількості нанесених ножових поранень, що були всі прижиттєвими та супроводжувалися особливими фізичними стражданнями, відсутністю щирого каяття у скоєному, наданням обвинуваченим ОСОБА_8 плутаних показань та заяви про причетність до умисного вбивства, як спробу уникнути відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, що в сукупності свідчить про не відповідність ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Окрім того, вказує, що обвинувачений перебував в добрих стосунках з батьком загиблого, а тому ОСОБА_8 усвідомлював, що смерть ОСОБА_13 завдасть його батьку тяжких психологічних страждань та переживань, пов`язаних зі способом позбавлення життя потерпілого, який страждав та при житті отримав значну кількість ножових поранень. Також нанесення ОСОБА_12 60 ножових поранень, у тому числі в область життєво важливих органів, внаслідок чого потерпілий помер, свідчить про смерть з особливими фізичними стражданнями через заподіяння обвинуваченим великої кількості тілесних ушкоджень.

Зазначає, що обвинувачений вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 пообіцяв потерпілому ОСОБА_12 влаштувати його на роботу в Службу Безпеки України за певну платню, однак так і не допоміг йому вступити на службу, а надані йому кошти у розмірі 40 тисяч доларів США не повернув. З метою не повернення боргу обвинувачений ОСОБА_8 і позбавив ОСОБА_12 життя з особливою жорстокістю.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений вирішив з особливою жорстокістю раптово протиправно позбавити життя свого знайомого є хибними, адже основною метою було влаштування потерпілого ОСОБА_12 на роботу, і коли обвинувачений не реалізував свою обіцянку і не повернув отримані кошти, то вирішив позбавити потерпілого життя.

Посилаючись на висновок експерта №012-39-5000-(2021)-2022 від 20.04.2022 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлено шістдесят поранень голови, шиї, тулуба та кінцівок, які за характером є колото-різаними та різаними, усі вони є прижиттєвими та виникли від множинних травмуючи дій клинка ножа, за механізмом розрізання та роздвигання м`яких тканин, вважає, що обвинувачений завдав ножових поранень в такій кількості явно не з метою самозахисту чи виконання завдання з метою усунення більш негативних наслідків, у нього була особиста неприязнь до потерпілого, яка виникла ще задовго до смерті, ще з моменту невиконання обвинуваченим обіцянки за гроші працевлаштувати загиблого в СБ України, тому обвинувачений ОСОБА_8 представляє підвищену небезпеку для суспільства, що повністю обґрунтовує необхідність призначення йому найсуворішого покарання у відповідності до ст. 64 КК України, а саме у вигляді довічного позбавлення волі.

Окрім того, при призначенні покарання суд хоча і визнав відсутність обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але неналежним чином врахував особу винного, який не проявив розкаяння, вчинив особливо тяжкий злочин з особливою жорстокістю проти життя та здоров`я особи, будучи колишнім працівником СБ України, маючи достатній досвід в оперативно-розшуковій діяльності, розуміючи невідворотність покарання під тягарем наявних доказів, не мав іншого вибору, як з`явитись до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення злочину, однак зробив це лише після 9 годин після вчинення ним вбивства, що свідчить про роздуми ОСОБА_8 про своє становище та потенційні способи пом`якшити призначення покарання.

На апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 обвинуваченим подані заперечення, в яких він просить апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок скасувати та винести щодо нього виправдувальний вирок або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченого та захисника надійшла відмова від апеляційної скарги захисника, яка прийнята судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_8 та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого, потерпілого ОСОБА_10 , його представника, прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримали апеляційні скарги представника потерпілого та органу державного обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг,колегія суддів приходить до наступних висновків.

З вироку вбачається, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч.2 ст.115 КК України, за обставин, викладених у вироку, суд обґрунтував доказами, що містяться у:

- показаннях обвинуваченого, який частково визнав свою вину та стверджував, що, можливо вчиняв убивство у стані сильного душевного хвилювання, будучи ображеним пропозицією потерпілого «працювати на спецслужби ворога»;

- показаннях потерпілої ОСОБА_11 , яка зазначала, що потерпілий з обвинуваченим відновили спілкування після тривалої перерви, обвинувачений обіцяв повернути гроші, які був йому винен та виконати обіцянку працевлаштувати його до СБУ. Через неповернення грошей між обвинуваченим та загиблим відбувались конфлікти, обвинувачений навіть погрожував ОСОБА_12 вбивством. Обвинувачений з потерпілим поїхали до Києва, щоб останній влаштувався на роботу, в Києві проживали разом в хостелі, останній раз спілкувалась із загиблим 28.10.2021 року близько обіду;

- показаннями свідка старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_14 , який зазначив, що 29.10.2021 року ОСОБА_8 з`явився до відділку поліції сам і написав заяву про злочин, заяву обвинуваченого та його звернення до правоохоронних органів свідок сприймав як усвідомлену явку з повинною, однак без ознак щирого каяття;

- протоколі огляду місця події від 29.110.2021, де виявлено труп ОСОБА_12 ;

- відомостями, що зафіксовані у лікарському свідоцтві про смерть №010-5000 від 01.11.2021 року, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 помер внаслідок множинних колото-різаних поранень шиї, грудей і живота, з ушкодженнями органів, травми гострим предметом ;

- даними, що зафіксовані у висновку експерта №012-180-5000-2021 від 08.02.2022,

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 жовтня 2021 року, зі змісту якого вбачається, що 29 жовтня 2019 року о 15 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. С. Петлюри 15 було затримано ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, де під час затримання ОСОБА_8 пояснив, що наніс приблизно не менше 20 ударів ножом ОСОБА_12 , внаслідок чого настала смерть останнього;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.10.2021 року, відповідно до якого, 29 жовтня 2021 року, о 12 год. 05 хв., старший слідчий ГСУ ДБР ОСОБА_14 прийняв усну заяву від ОСОБА_8 , у якій останній зазначив, що 29.10.2021 о 00 год. 50 хв., знаходячись у кімнаті АДРЕСА_4 в ході бійки ОСОБА_12 дістав ніж та намагався нанести йому удари, однак він вихопив цей ніж у потерпілого та наніс удари ножем ОСОБА_12 ;

- відомостями, що містяться у висновку експерта №КСЕ-19/111-21/53350-ХЗ від 25.11.2021 року, відповідно до якого: наданий на дослідження ніж не відноситься до холодної зброї, ніж виготовлений заводським способом;

- відомостями, що містяться у висновку експерта №СЕ-19/111-21/53304-Д від 10.01.2022 року, відповідно до якого під час проведення експертизи були встановлені генетичні ознаки (ДНК - профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- відомостями, що містяться у висновку експерта №СЕ-19/111-21/53300-БД від 17.01.2022 року, відповідно до якого під час проведення експертизи були встановлені генетичні ознаки (ДНК - профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_12 ;

- відомостями, що містяться у висновку експерта №КСЕ-19/111-21/53350-БД від 18.01.2022 року, відповідно до якого: на предметі, схожому на ніж виявлена кров людини та клітини з ядрами. Встановлені генетичні ознаки (ДНК - профілі) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на предметі, схожому на ніж. Генетичні ознаки (ДНК - профілі) слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на предметі, схожому на ніж є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки (ДНК - профілі) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 та зразка букального епітелію ОСОБА_12 ;

- відомостями, що містяться у висновку експерта №042/1-638-2021 від 02.11.2021 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичного обстеженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових, які відповідають терміну, вказаному у постанові, тобто 29.10.2021, на момент огляду не виявлено. Має місце різана рана на тильній поверхні проксимальної фаланги 1-го пальця правої кисті, характер, морфологія якої свідчать про те, що воно утворилося від дії гострого предмету, за давністю може відповідати терміну більш 7-10 діб на момент судово-медичного обстеження;

- відомостями, що зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 30.10.2021 та протоколі перегляду відеозапису слідчого експерименту від 30.10.2021, відповідно до якого, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , розповів, що проживав за цією адресою, у хостелі «Метро Вокзальна», разом із ОСОБА_12 у кімнаті НОМЕР_1. ОСОБА_8 провів слідчого до кімнати де проживав разом із потерпілим, та розповів, що 29.10.2021, приблизно о 01 год. 30 хв., у цій кімнаті на нього було здійснено напад, окрім нього та потерпілого в цей час у кімнаті нікого не було. Зайшовши, разом із слідчим, до кімнати, ОСОБА_8 повідомив, що обстановка у кімнаті відповідає тій, що існувала 29.10.2021 року о 01 год. 30 хв., при цьому наглядно показавши елементи такої обстановки;

- відомостями, що містяться у висновку експерта №012-39-5000-(2021)-2022 від 20.04.2022 року, який проведено після проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні та з урахування отриманих в ході такої слідчої дії відомостей, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 , виявлено шістдесят поранень голови, шиї, тулуба та кінцівок, які за характером є колото-різаними та різаними. Усі вони є прижиттєвими, виникли від множинних травмуючих дій клинка ножа, за механізмом розрізання та роздвигання м`яких тканин. Тобто, характер та механізм виникнення тілесних ушкоджень, співпадають з наданими показами підозрюваного ОСОБА_8 .

Сукупності доказів суд надав належну правову оцінку і дійшов вірного висновку про доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за визначеною органом досудового розслідування кваліфікацією за п.4 ч.2 ст.115 КК України.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на неправдиві показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що вплинуло на ухвалення обвинувального вироку, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки висновок суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України ґрунтуються на сукупності досліджених в судовому засіданні доказах, а пояснення потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були вирішальними при встановленні винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вбивства з особливою жорстокістю та не містили об`єктивних доказів про обставини вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину.

Судом першої інстанції було надано оцінку доводам ОСОБА_8 , викладеним в останньому слові обвинуваченого щодо схиляння потерпілим до співпрацювання з ворогом в умовах збройного конфлікту з РФ, та цілком обґрунтовано розцінено такі доводи як вигадку з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину за ч. 2 ст. 115 КК України та є способом самозахисту. Разом з тим, суд першої інстанції послався на лист № 9/1-10911від 08.11.2023, наданим заступником начальника ГУ СБУ ОСОБА_15 , згідно відомостей якого, обвинувачений ОСОБА_8 був звільнений з лав СБУ ще у 2010 році, а ОСОБА_12 військову службу (роботу) в СБУ не проходив, і до виконання покладених на СБУ завдань не залучався. Таким чином, суд першої інстанції цілком обгрунтовано не прийняв до уваги версію обвинуваченого щодо співпраці потерпілого з ворогом та необхідність допиту нових свідків.

Інших доводів, які б вказували на непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення та необхідності винесення виправдувального вироку, апеляційна скарга не містить.

Вимоги апеляційної скарги представника потерпілого про те, що суд неправомірно не кваліфікував дії ОСОБА_8 також і за п.6 ч. 2 ст. 115 КК України, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , останній обвинувачувався за п.4 ч.2 ст.115 КК України у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12 з особливою жорстокістю.

Під час судового розгляду прокурором висунуте ОСОБА_16 обвинувачення не змінювалося.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що суд провів судовий розгляд у межах, визначених ст.337 КПК України, та позбавлений можливості надати правову оцінку доводам потерпілих про обставини (щодо корисливого мотиву вбивства), які можуть вплинути на правову кваліфікацію, якою погіршується становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Зазначене свідчить про те, що відсутні підстави для кваліфікації судом дій ОСОБА_8 за п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення судом призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Доводи прокурора та представника потерпілого про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді довічного позбавлення волі, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Довічне позбавлення волі - найсуворіший із усіх видів основних покарань і застосовується за вчинення особливо тяжких злочинів у випадках, коли необхідність такого призначення обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винного.

Як видно з матеріалів справи, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, врахував конкретні обставини справи, що вчинений ОСОБА_8 злочин є особливо тяжким, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який протягом судового розгляду не проявив розкаяння, внаслідок його умисних дій сталися незворотні наслідки - загинула людина.

Водночас, судом враховано дані, які характеризують особу, те, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, є пенсіонером, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, з`явлення до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на певний строк та незастосування до нього найсуворішого покарання у виді довічного позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і вважає, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років за своїм видом і розміром сприятиме досягненню меті , визначеній ст. 50 КК України. Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого, прокурора та представника потерпілого залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: