Справа № 645/465/20
Провадження № 1-кп/645/123/25
В И Р О К
15 квітня 2025 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 17.10.2012 Kyп`янським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 KК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
- 04.11.2015 Куп`янським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 289, 71 KK України 4 роки позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-
12.01.2020 приблизно о 01.00 год., точного часу під час здійснення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , через діру y пapкaнi, який огороджує територію вказаного домоволодіння, побачив лежачі на землi металеві плити, виготовлені з чавуну, які належать потерпілій ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умиселна порушення недоторканості житла, шляхом незаконного проникнення на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_7 , для вчинення інших протиправних дій.
Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на порушення недоторканості житла, а саме: на незаконне проникнення до домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , в той же день, всупереч волі ОСОБА_7 , та без її дозволу, за відсутності визначених законом підстав та в порушенні встановленого законом порядку, за відсутності будь-яких нагальних причин для порушення недоторканості житла, діючи умисно незаконно, протиправно, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому перешкодити, відкривши крючок саморобного запираючого пристрою калитки, зайшов через відчинену калитку до вищезазначеного домоволодіння, послідовно продовжуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи, що порушує його недоторканість, незаконно проник до домоволодіння, чим грубо порушив ст.30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно 12.01.2020 року при обставинах викладених в обвинувальному акті, він проник на територію домоволодіння потерпілої звідки викрав п`ять чавунних плит.
Потерпіла ОСОБА_7 подала заяву про розгляд справи за її відсутності в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердив свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, отриманих під час досудового розслідування, в судовому засіданні не є доцільним.
Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого і потерпілу та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на диспансерному (профілактичному) обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування потерпілому шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
У судовому засіданні прокурор просила засудити ОСОБА_4 до штрафу, обвинувачений зазначив, що сума штрафу, визначена у санкції інкримінованої йому статті, є для нього помірною.
Зі змісту ч. 2 ст. 53 КК України вбачається, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Суд, встановивши, що таке кримінальне правопорушення вчинено у співучасті і роль виконавця (співвиконавця), підбурювача або пособника у його вчиненні є незначною, може призначити таким особам покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, без урахування розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин та вважає, що покарання у виді штрафу буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
2 чавунні плити після набрання вироком законної сили вважати повернутими власнику ОСОБА_7 .
Згідно з ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1