УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000437 від 21 серпня 2023року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська, Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 25.10.2013 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.121 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,

- 01.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,

- 27.05.2020 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.71 КК України із частковим приєднанням невідбутого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2018 р., та остаточно було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 1 /один/ місяць,

- обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_3

адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

У судовому провадженні прокурор ОСОБА_4 заявив письмове та усне клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно указаного обвинуваченого, та просив змінити запобіжний захід указаному обвинуваченому на особисте зобов`язання, а також посилаючись на окрему ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 просив суд винести окрему ухвалу стосовно нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 у конвойному приміщенні.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно указаного обвинуваченого, та просила змінити запобіжний захід указаному обвинуваченому на домашній арешт, або визначити розмір застави, або інший більш м`який запобіжний захід.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 погодився із думкою захисників.

Суд, розглянувши указаний обвинувальний акт, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Суд вважає, що є ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у разі обрання йому м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає за необхідне продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, прокурором також доведений, оскільки указаний обвинувачений раніше неодноразово був засудженим.

На думку суду прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 , який відбував покарання у місцях позбавлення волі, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення його від кримінальної відповідальності.

Із урахуванням даних про особу указаного обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінуються та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вище указане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вище зазначеним ризикам. Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для продовження запобіжного заходу щодо указаного обвинуваченого у вигляді тримання під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Виходячи з того, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого ОСОБА_3 , а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так якінша міра запобіжного заходу не здатна забезпечити належної поведінки цього обвинуваченого, та запобігти доведеним прокурором ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України,та захисниками обвинуваченого не надано документів, які свідчать, що з`явились нові обставини для зміни запобіжного заходу відносно указаного обвинуваченого.

При продовженні запобіжного заходу, суд, враховуючи підстави, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, згідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, вважає за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 оскільки він обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, вчиненого із застосуванням насильства.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 прокурором доведена наявність всіх обставин, зазначених у п.1 3 ч.1 ст.194 КПК України, тому відсутні підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу указаному обвинуваченому.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про необхідність винесення судом окремої ухвали стосовно нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 у конвойному приміщенні, суд вважає наступне. Стаття 23-2 КПК 1960 року передбачала такий вид судового рішення як окрема ухвала суду, але чинний КПК України (у редакції від 21.11.2024 року), тобто закон, не передбачає винесення окремої ухвали судом. Крім того, суду не надані будь-які документи, які можуть свідчити про незаконні дії будь-яких осіб. Тому суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_6 в частині постановлення окремої ухвали суду не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 в частині проведенняслужбової перевірки, щодо нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 у конвойному приміщенні підлягає частковому задоволенню, так як суду 29.11.2024 року від начальника конвоя ОСОБА_9 стало відомо про проведення службової перевірки щодо нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 у конвойному приміщенні, тому ці матеріали необхідно витребувати. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним витребувати у командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 ) матеріали службової перевірки щодо нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 29.11.2024 року у конвойному приміщенні.

Керуючись ст.ст.27, 177, 178, 183, 197, 199, 331, 371, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_6 , , та обвинуваченому ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання відмовити.

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_6 про винесення окремої ухвали суду відмовити.

У задоволенні клопотання захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, особисте зобов`язання, визначення розміру застави, або на інший більш м`який запобіжний захід відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченому ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити, та долучити клопотання до кримінального провадження.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 /шістдесят/ днів.

Розмір застави обвинуваченому ОСОБА_3 не визначати.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з 11.12.2024 р., та припиняє свою дію 10.02.2025 р.

Витребувати у командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковника ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 ) матеріали службової перевірки щодо нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 29.11.2024 року у конвойному приміщенні на АДРЕСА_4 .

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження, та уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів у Одеський апеляційний суд.

Суддя ОСОБА_1

11.12.2024