У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000755 від 03.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 262 Кримінального кодексу України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 ч. 2 ст. 262 КК України,

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що слідчими слідчого відділу відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 від 03.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 262 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», до правоохоронних органів відносяться, зокрема органи охорони державного кордону та інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Згідно зі ст. 1 Закону України «Державну прикордонну службу України» - на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Вимогами ст. ст. 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що основними функціями Державної прикордонної служби України є здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України.

Положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та п.п. 6 п. 7 розділу II «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 19.10.2015 № 1261, визначено, що під час несення служби у прикордонному наряді військовослужбовець Державної прикордонної служби України відповідає за точне та своєчасне виконання покладених на нього завдань та обов`язків та зобов`язаний нести службу відповідно до вимог отриманого наказу на охорону державного кордону; постійно підтримувати зв`язок з підрозділом охорони кордону; припиняти будь-які спроби незаконної зміни проходження лінії державного кордону України; виявляти та припиняти кримінальні та адміністративні правопорушення, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України; здійснювати контроль за дотриманням режиму державного кордону, прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, за викладених нижче обставин.

03 листопада 2024 інспектор прикордонної служби другої категорії - оператор БПАК ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону сержант ОСОБА_8 заступив на добове чергування у складі прикордонного наряду «Прикордонний патруль» для здійснення спостереження з тилових підступів на напрямку прикордонних знаків №239 - 241, де перебуваючи у форменому одязі та відповідно до вищенаведених нормативно правових актів та Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України затвердженої наказом № 1261 від 19.10.2015 року здійснював свої функціональні обов`язки, пов`язані із забезпеченням охорони державного кордону України.

Так, 03 листопада 2024 близько 07 години 00 хвилин, сержант ОСОБА_8 , здійснюючи спостереження з тилових підступів на напрямку прикордонних знаків №239 - 241, побачив, що в сторону державного кордону України, в межах прикордонної смуги рухається група з 2 (двох) осіб, у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які достовірно знаючи, що в Україні введено правовий режим воєнного стану, та усвідомлюючи те, що виїзд за межі країни громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, намагались незаконно перетнути державний кордон України, поза пунктом пропуску, до Республіки Словаччина, сержантом ОСОБА_8 вказаним особам висловлено законні вимоги про зупинку.

Однак, ОСОБА_4 , 03 листопада 2024 року, близько 07 години 00 хвилин, знаходячись поблизу с. Гута Ужгородського району Закарпатської області, 50 метрів від державного кордону України із Республікою Словаччина, в районі прикордонного знаку № НОМЕР_2 ділянки відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, у порушення норм ст. ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що він знаходиться в межах прикордонної смуги, а перед ним знаходиться особа у форменому одязі Державної прикордонної служби України сержант ОСОБА_8 , який виконує покладені на нього службові обов`язки щодо охорони державного кордону, підбіг до останнього та наніс інспектору прикордонної служби 2 категорії оператору БПАК ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону сержанту ОСОБА_8 щонайменше 15 ударів лівою рукою зжатою в кулак в область обличчя та голови.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Окрім цього, 03 листопада 2024 року, близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_4 , в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб тобто до 09 листопада 2024 року) та достовірно знаючи, що виїзд за межі країни громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, здійснюючи опір інспектору прикордонної служби другої категорії - оператору БПАК ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону сержанту ОСОБА_8 , який ніс службу з охорони державного кордону України, знаходячись поблизу с. Гута Ужгородського району Закарпатської області, 50 метрів від державного кордону України із Республікою Словаччина, в районі прикордонного знаку №241 ділянки відповідальності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, керуючись спільним умислом на незаконний перетин Державного кордону України та з метою не бути затриманими нарядом Державної прикордонної служби, в ході того як ОСОБА_4 тримав ОСОБА_8 та наносив останньому тілесні ушкодження, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито викрав із правої руки ОСОБА_8 його табельну вогнепальну зброю пістолет Макарова серії НОМЕР_3 , промислового виробництва, який є ручною бойовою нарізною вогнепальною зброєю, придатною до стрільби, та 7 патронів, які є боєприпасами - бойовими проміжними патронами калібру 9 х 18 мм зі звичайною кулею (9 мм), придатними до стрільби, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , з викраденою вогнепальною зброю і боєприпасами вдалися до втечі в напрямку Республіки Словаччина, в ході чого ОСОБА_4 було затримано працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України, тобто викрадення вогнепальної зброї, бойових припасів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Зазначають, що 30.12.2014 закінчується строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 та до теперішнього часу досудове розслідування не завершене. Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, у зв`язку із складністю провадження, та необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій для повного дослідження і встановлення всіх обставин, які мають значення.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, врученої ОСОБА_4 та тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які підтвердженні ухвалою слідчого судді, існують і на даний час, а тому в органу досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у зверненні до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підозрюваного ОСОБА_4 , а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У судовому засіданні прокурор відомості, викладені в клопотанні підтримав, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зазначені в клопотанні слідчого не доведені. Вказала, що досудове розслідування триває вже 2 місяці, ОСОБА_4 вину за однією зі статей визнає, щиро кається, уникнути кримінальної відповідальності не бажає і не намагається, готовий співпрацювати зі слідством. Вказала, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, просила обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими слідчого відділу відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 від 03.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 262 Кримінального кодексу України.

04.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 262 КК України.

06.11.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_10 винесено ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.12.2024 включно без визначення розміру застави.

Керівником Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону за клопотанням слідчого винесено постанову від 26.12.2024 про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 04.02.2025 включно.

Згідно з положеннями ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного, слідчий суддя має врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 262 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 197 КПК України встановлено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Розглядаючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не відпали і не зменшилися з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу. Докази, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення поданого клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, встановлені ризики є дійсними та триваючими, і виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо підозрюваного на більш м`який. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Суд враховує, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені с. 177 та 178 цього кодексу має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Суд приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого із застосуванням насильства, тому слідчий суддя приходить до переконання про недоцільність визначення застави.

Керуючись ст. ст. 183, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 30 січня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 27 грудня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1