Справа №573/1240/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - Терещенко
Номер провадження 11-кп/816/1297/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 23 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Білопільського районного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів, яке обґрунтовано тим, що строк дії попередньої ухвали, якою обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 23 липня 2024 року дане клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 20 вересня 2024 року, включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 23 липня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що в матеріалах справи міститься відеозапис, на якому зафіксовано вручення обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувального акту в умовах СІЗО, що відбувалось із грубим порушенням норм процесуального права, так як ця процесуальна дія проходила без участі захисника, про що і вказував обвинувачений ОСОБА_6 , однак його вимога була проігнорована.

Крім того, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 не було враховано, що ним добровільно було відшкодовано шкоду, завдану його діями.

Також, захисник вказує і на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у відповідності до КПК України є підставою для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу і на його думку, належну процесуальну поведінку останнього може забезпечити запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням або обмеженням волі, а саме цілодобовий домашній арешт, враховуючи позицію і самого потерпілого, який вказував, що бійка була спровокована саме ним.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 його захисник ОСОБА_7 , та прокурор, були повідомлені належним чином, на підтвердження чого на адресу апеляційного суду надійшли рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від прокурора надійшла заява про здійснення апеляційного розгляду без його участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, обвинувачений не заявив клопотання про розгляд провадження за його участі, чи про його відкладення на іншу дату, колегія суддів вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності прокурора та обвинуваченого.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_5 , якій підтримав доводи своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали вказаного кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, на спростовування доводів апелянта щодо недоведеності доводами клопотання їх існування, колегія суддів зауважує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України було встановлено з врахуванням тяжкості майбутнього покарання, у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, з метою уникнення якого останній може переховуватись від суду, а з врахуванням того, що останній проживає в одному населеному пункті з потерпілим та свідками, було встановлено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що він може вчинити тиск на зазначених осіб з метою зміни їх показань на свою користь.

Крім того, судом було враховано і те, що у обвинуваченого сталі соціальні зв`язки відсутні, він ніде не працює і є особою, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

Саме зазначені обставини і стали підставою для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим колегія суддів погоджується в повному обсязі і ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно практики ЄСПЛ, врахування тяжкості вчиненого кримінального правопорушення має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, а ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань від зазначених осіб та дослідження їх судом безпосередньо в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що посилання апелянта на те, що вручення обвинувального акту обвинуваченому відбулось без захисника, у даному кримінальному провадженні, яке переглядається в апеляційному порядку, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з вимогами закону, яким встановлено вирішення питання саме обрання та продовження запобіжного заходу, а є предметом розгляду суду на стадії вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. При цьому, матеріалами, які надійшли до апеляційного суду, підтверджується те, що підстав для повернення обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_6 встановлено не було і дане кримінальне провадження на даний час перебуває на розгляді у Білопільському районному суді Сумської області.

Що стосується доводів апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано те, що ОСОБА_6 добровільно відшкодував шкоду, завдану його діями та позицію потерпілого, то колегія суддів зауважує, що вказані обставини не свідчать про доцільність застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а будуть враховані судом першої інстанції, з наданням певної правової оцінки, при ухваленні відносно останнього остаточного рішення по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , апелянтом не наведено, а обставин, за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Білопільського районного суду Сумської області від 23 липня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3