ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Новорозсош, Новопсковського району Луганської області, зареєстровану та мешканку АДРЕСА_1 , українку, гр. України, незаміжню, обіймаючу посаду начальника - мовою оригіналу «отделения поштовой связи «Бондаревка», в складі створеного на тимчасово окупованій території підприємства - мовою оригіналу «государственного унітарного предприятия луганськой народной республіки «почта ЛНР», раніше не судиму,

засуджено за ч.4 ст.111-1 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати матеріально - відповідальні посади на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності на строк 10 (десять) років, з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту її фактичного затримання.

Строк відбування покарання у виді позбавлення права обіймати матеріально-відповідальні посади на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності, ухвалено обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Обраний в порядку ч.6 ст.193 КПК України щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.

Обвинувачену ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за вчинення дій, які виразилися у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою - агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави - агресора.

Положеннями статей 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюються на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно - територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема і Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 російська федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10.02.1995, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

Відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали 31.05.1997 Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований російською федерацією 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Незважаючи на вищевикладене, 21.02.2022 російською федерацією визнано так звані «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами, попередньо впроваджуючи в період 2013-2022 років, у тому числі із застосуванням засобів масової інформації, ідеї єдиного російського народу та відсутності української нації, вчиняючи неоголошені та приховані вторгнення на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств рф, організовуючи та підтримуючи терористичну діяльність, направлену на окупацію Донецької та Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.

Надалі «президент» російської федерації оголосив 24.02.2022 про рішення розпочати так звану спеціальну військову операцію в Україні.

Після цього збройними силами російської федерації, які діяли за наказом військово-політичного керівництва рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військовим штабам і складам Збройних сил України, а також підрозділами збройних сил та інших військових формувань рф 24.02.2022 здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна через державний кордон України, який проходить територіями Автономної республіки Крим, Донецької, Луганської, Харківської, Херсонської, Миколаївської, Сумської, Чернігівської та інших областей, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, окупували частину вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час і призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У свою чергу, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася та який триває по даний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Встановлено, що до початку повномасштабного воєнного вторгнення в Україну 24.02.2022 з боку держави-агресора (російської федерації), ОСОБА_8 займала посаду начальника відділення поштового зв`язку «Бондарівка» Луганської дирекції АТ «Укрпошта», розташованого в с. Бондарівка Старобільського району Луганської області, до 07.04.2022 та мала достатній досвід роботи на посаді, а також безпосередньо володіє специфікою особливостей господарської діяльності, яка формується та реалізовується вказаним підприємством.

Починаючи з 24.02.2022 територія с. Бондарівка Старобільського району Луганської області була тимчасово окупована зс держави-агресора рф та, в подальшому, Наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) (втратив чинність 22.12.2022), та № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», село Бондарівка є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, де, у результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, припинили свою роботу державні органи та установи, у тому числі АТ «Укрпошта».

У ході розвитку подій, пов`язаних з широкомасштабним вторгненням рф на територію України, у невстановлені досудовим розслідуванням з об`єктивних обставин дату та час, але не пізніше 13.06.2022, на базі захопленої будівлі, яка розташована за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Бондарівка, провулок Центральний, буд. 25, невстановленими особами, з числа представників військової окупаційної адміністрації Старобільського району Луганської області, всупереч вищевказаним приписам Конституції України та Законів України, створено відділення поштового зв`язку - мовою оригіналу «отделение поштовой связи «Бондаревка» государственного унитарного предприятия луганской народной республики «почта ЛНР»».

Перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Бондарівка Старобільського району Луганської області, яка з 24.02.2022 і на час повідомлення про підозру знаходиться під окупацією зс рф, громадянка України ОСОБА_8 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, а відтак усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, водночас підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, а також з корисливих мотивів та хибного почуття кар`єризму, вирішила використати факт встановлення окупаційної влади на території Старобільського району Луганської області у своїх особистих інтересах та, у невстановлені досудовим розслідуванням з об`єктивних обставин дату та час, але не пізніше 13.06.2022, добровільно надала згоду щодо призначення її у новостворене державою-агресором відділення поштового зв`язку - мовою оригіналу «отделение поштовой связи «Бондаревка» государственного унитарного предприятия луганской народной республики «почта ЛНР»» на посаду начальника, яка пов`язана із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в тому числі і на провадження господарської діяльності.

Так, ОСОБА_8 , обіймаючи посаду начальника - мовою оригіналу «отделения поштовой связи «Бондаревка», у складі створеного на тимчасово окупованій території підприємства - мовою оригіналу «государственного унитарного предприятия луганской народной республики «почта ЛНР»», здійснюючи керівництво вказаним відділенням зв`язку, організовує та забезпечує провадження ним господарської діяльності, а саме - пов`язаної з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг окупаційній адміністрації, зокрема, наданням поштових, фінансових та комерційних послуг, спрямованих на отримання прибутку вищевказаного підприємства, серед яких: приймання, відправлення/пересилання та доставка поштових відправлень, грошових переказів, реалізація періодичних друкованих видань (газет, журналів), конвертів, пакунків, поштових марок, реалізація стартових пакетів телекомунікаційної компанії «Лугаком», що надає послуги мобільного зв`язку на території тимчасово окупованої частини Луганської області і приймання платежів за послуги вказаного мобільного зв`язку, а також надання рекламних послуг для бізнесу, тощо.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою - агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави - агресора, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.111-1 КК України.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок неправосудним та незаконним, таким, що порушує засади кримінального провадження, прийнятим за істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, за невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

В обґрунтування поданої скарги вказує про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено добровільності переходу обвинуваченої на бік ворога. ОСОБА_8 могла діяти не з власної волі, а під впливом фізичного та/або психічного примусу, і вимушено заподіювати шкоду національній безпеці.

Звертає увагу і на те, що кримінальне провадження розглядалося за відсутності особи, яка притягується до кримінальної відповідальності (in absentia), а тому неможливо фактично з`ясувати істинні мотиви та мету вчинення кримінального правопорушення. На думку сторони захисту ОСОБА_8 , могла погодитися на зайняття такої посади з метою отримання, доступу до документів, електронних баз даних, з метою їх подальшого знищення, вивезення з окупованих територій тощо, або для досягнення іншої суспільної корисної мети.

Водночас зазначає, що місцевим судом не повною мірою було враховано дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності і раніше не притягувалася навіть до адміністративної відповідальності, а тому, обвинувачена на думку сторони захисту заслуговує на призначення їй основного покарання у виді штрафу, яке передбачене санкцією інкримінованої їй статті.

З огляду на вищевикладене, просить вирок скасувати, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленою відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_8 належним чином повідомлялася про час та місце апеляційного розгляду матеріалів даного кримінального провадження шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у виданні «Урядовий кур`єр», а також шляхом опублікування на офіційних веб - сайтах Офісу Генерального прокурора та Волинського апеляційного суду.

З урахуванням викладеного та вимог кримінального процесуального закону щодо розумності строків апеляційного розгляду колегією суддів прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, захисника який підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив її задовольнити, прокурора, який відносно задоволення апеляційної скарги заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченої (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність пред`явленого їй обвинувачення у тому, що остання своїми умисними протиправними діями, які виразилися у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою - агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави - агресора, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненому повністю стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, зокрема:

- протоколу огляду від 24.06.2022 року за результатами проведення огляду мережі Інтернет на відеохостингу YouTube виявлено канал «ІНФОРМАЦІЯ_2», із свідком ОСОБА_9 , де останній впізнав колишнього начальника відділення поштового зв`язку Бондарівка АТ «Укрпошта» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколу огляду від 24.06.2022 року за результатами проведення огляду мережі Інтернет на відеохостингу YouTube виявлено канал «ІНФОРМАЦІЯ_2», із свідком ОСОБА_10 , де остання впізнала колишнього начальника відділення поштового зв`язку Бондарівка АТ «Укрпошта» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- інформації від 09.09.2022 року наданої з 7 відділу ГВ ЗНД 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, де отримано копію паспорта ОСОБА_8 , що вказує на те, що ОСОБА_8 має громадянство України;

- повідомлення АТ «Укрпошта» Донецька дирекція від 13.09.2022 року про те, що ОСОБА_8 перебувала в трудових відносинах із Луганською дирекцією АТ «Укрпошта» та займала посаду начальника СВПЗ «Бондарівка»;

- протоколу огляду від 24.06.2022 року за результатами проведення огляду мережі Інтернет на відеохостингу YouTube виявлено канал «ІНФОРМАЦІЯ_2», із свідком ОСОБА_11 , де останній впізнав свою племінницю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до початку бойових дій працювала на посаді колишнього начальника відділення поштового зв`язку Бондарівка АТ «Укрпошта»;

- протоколу огляду диска від 01.05.2023 року, на якому наявна інформація щодо користування сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з мобільним номером НОМЕР_1 належного ОСОБА_8 ;

- протоколу огляду від 04.07.2022 року, згідно якого оглянуто відео, опубліковане в мережі Інтернет на відеохостингу YouTube, де на вказаному відео гр. ОСОБА_8 надає інтерв`ю в якості начальниці відділення поштового зв`язку Бондарівка ДУП ЛНР «Пошта ЛНР»;

- протоколу огляду від 13.04.2023 року, згідно якого проведено огляд диску для лазерних систем зчитування інформації типу DVD-R марки «VIDEX», що 04.07.2022 року було долучено до протоколу огляду відео, яке опубліковане в мережі Інтернет на відеохостингу YouTube, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», яке розміщене 13.06.2022 року;

- висновку судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №54/1516-302 від 18.08.2023 року, згідно якої у результаті семантико-текстуального аналізу наданого на дослідження текстового матеріалу - текстового наповнення відеозапису під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», що зафіксовано у протоколі додаткового огляду від 03.08.2023 року, встановлено наявність лінгвістичних ознак провадження ОСОБА_8 , керівником поштового відділення господарської діяльності на тимчасово окупованій російською федерацією території України;

- протоколу додаткового огляду від 03.08.2023 року, згідно якого оглянуто диск для лазерних систем зчитування інформації типу DVD-R марки «VIDEX» об`ємом пам`яті 4,7 GB з номером на ньому 111102-sl на якому присутнє відео, яке опубліковане в мережі Інтернет на відеохостингу YouTube, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», яке розміщене 13.06.2022 року;

- протоколу огляду від 12.04.2023 року, згідно якого оглянута стаття з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4», яка опублікована ІНФОРМАЦІЯ_5 року о 12.50 год. на сайті «Луганский информационний центр»;

- протоколу огляду від 18.04.2023 року, згідно якого оглянуто сайт з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6»»;

- протоколу огляду від 20.04.2023 року, згідно якого оглянуто сайт з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7»;

- протоколу огляду від 16.05.2023 року, згідно якого оглянуто сайт з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8»;

- копії наказу Луганської дирекції АТ «Укрпошта» №225/к від 01.04.2022 року, згідно якого ОСОБА_8 07.04.2022 року звільнено з посади начальника відділення зв`язку поштового;

- інформації наданої з головного управління ДПС у Волинській області з бази даних ДРФО ДПС станом на 17.03.2023 року щодо сум отриманих з доходів та сплачених з них податків громадянкою ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з I-го кварталу 2022 року по IV-й квартал 2022 року.

Крім того, під час судового розгляду місцевим судом були досліджені такі документи, як: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000231 від 21.06.2022 року за ч.4 ст.111-1 КК України; постанова про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування від 17.02.2023 року, ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 01.11.2023 року про обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; ухвала слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 01.11.2023 року про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування; постанова про визнання документами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 20.06.2023 року - визнано документами копію акту №2 від 17.03.2023 року; постанови про визнання документами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 13.04.2023 року та 01.05.2023 року, де визнані речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження - диск для лазерних систем зчитування інформації типу DVD-R марки «Perfeo» з написом «ВФ Україна» 0000231, GD-23-05628/КІ від 26.04.2023» та диск для лазерних систем зчитування інформації типу DVD-R марки «VIDEX» об`ємом пам`яті 4,7 GB з номером на ньому 111102-sl.; постановою про оголошення в розшук підозрюваною від 01.11.2023 року. Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Окрім письмових доказів в судовому засіданні у режимі відеоконференції місцевим судом було допитано свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що він працюючи в Харківській дирекції «Укрпошта» мав спілкування із обвинуваченою ОСОБА_8 , оскільки в його обов`язки входило перевірка відділень «Укрпошта» господарської діяльності та він декілька разів виїжджав в с. Бондарівка, Луганської області, де начальником поштового зв`язку була ОСОБА_8 .. В «Укрпошта» він працює з 2020 року і до війни він неодноразово спілкувався із ОСОБА_8 по роботі. Додав, що в ході перевірки господарської діяльності по місцю роботи обвинуваченої, в неї були виявлені певні негаразди, а саме в частині фінансової діяльності.

В червні 2022 року, він зателефонував до ОСОБА_8 через месенджер «Телеграм», та запитав чи вона виїхала на підконтрольну територію, на що остання повідомила, що не виїжджала, виїжджати не збирається та вже працює начальником поштового зв`язку луганської народної республіки. Вважає, що ОСОБА_8 добровільно погодилася на співпрацю із окупаційною владою.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суду показав, що ОСОБА_8 являється його родичкою, оскільки є донькою його двоюрідної сестри. ОСОБА_8 до повномасштабного вторгнення займала посаду начальника поштового відділу в с. Бондарівка Луганської області, а після окупації пішла на співпрацю із окупаційною владою.

Він бачив на сайті лнр відео, де ОСОБА_8 висловлювала антиукраїнські відгуки та підтримувала окупаційну владу.

Крім того, він спілкувався із мамою обвинуваченої, яка повідомляла, що її доньці ОСОБА_8 окупаційна влада запропонувала ту ж посаду, яку вона займала до вторгнення, на що остання добровільно погодилася. Будь якого примусу до обвинуваченої щодо заняття даної посади при окупаційній владі не було, вважає, що вона чекала «руського міра», була проросійських поглядів.

Підстав не довіряти показанням вищезазначених свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі сторони захисту не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченої ОСОБА_8 з боку свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації її дій за ч.4 ст.111-1 КК України - провадження господарської діяльності у взаємодії з державою - агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави - агресора.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_8 може діяти не з власної волі, вимушено заподіюючи шкоду національній безпеці України, та, що через розгляд справи у її відсутності (in absentia) неможливо фактично з`ясувати мотив та мету вчиненого, то на думку апеляційного суду вони є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.374 КПК України, у зазначеному рішенні суд обґрунтував, що в цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваної чи обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя з урахуванням установлених законом особливостей для кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia).

У ряді складів кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, важливе значення має добровільність (якщо особа здійснювала відповідні дії не добровільно, а під примусом (байдуже яким), склад правопорушення відсутній).

Так, ч. 4 ст.111-1 КК України, передбачена відповідальність за передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора. Окупаційна адміністрація російської федерації це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п.6 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України. У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України, яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив.

Організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки зі здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності.

Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки з управління чи розпорядження державним, колективним або приватним майном.

Показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтверджується саме добровільне зайняття ОСОБА_8 зазначеної посади за відсутності фізичного чи психічного примусу, оскільки не надано доказів того, що ОСОБА_8 не мала можливості відмовитись від цієї посади та не встановлено факту тяжких життєвих обставин останньої.

Як правильно встановлено, місцевим судом ОСОБА_8 обіймаючи посаду у незаконному органі влади, опинившись в окупації в наслідок захоплення насильницьким незаконним способом території Луганської області представниками держави - агресора рф, не бажаючи втрачати роботу, добровільно зайняла зазначену вище посаду.

При розгляді кримінального провадження в місцевому суді були встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, висновки суду про винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину у вироку належним чином мотивовані, ґрунтуються на сукупності зібраних та всебічно оцінених доказах, а тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та необґрунтованими. Рішення місцевим судом прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року).

Крім того слід зазначити, що всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення є конкретним і зрозумілим, не має недоліків, які б могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з встановленою відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів сторони захисту про невідповідність призначеного обвинуваченій покарання тяжкості кримінального правопорушення та її особі внаслідок суворості, то вони є непереконливими з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинене нею кримінальне правопорушення, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Вищевказані вимоги матеріального права та роз`яснення ПВСУ при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 як основного та і додаткового покарання були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, а також дані про особу винної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, даних про негативну характеристику немає.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 місцевим судом встановлено не було, а до обтяжуючих покарання обставин суд правильно відніс, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Проаналізувавши вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченій покарання в межах санкцій ч.4 ст. 111-1 КК України - у виді позбавлення волі у мінімальній межі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати матеріально - відповідальні посади на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на 10 років, з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_8 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення в тяжкий для країни час, в умовах воєнного стану та повномасштабного вторгнення держави агресора злочину проти основ Національної безпеки України, виконуючи особливу роль особи, яка вчинила колабораційну діяльність, своїми діями надала можливість для виправдання дій ЗС рф.

Призначене покарання, на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 , попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 , без змін

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді