Справа № 730/612/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/140/25
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 9 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Борзна Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні дитину 2016 року народження /зі слів/, не працюючого, проживаючого без реєстрації на території України за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.02.2023 року за ч. 1 ст. 121; ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 70 КК України, до 7 років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду від 28 лютого 2023 року та остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня набрання законної сили даним вироком, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання, строк перебування в слідчому ізоляторі з 13 січня 2023 року (день обрання запобіжного заходу) по день набрання вироком законної сили, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, а також зарахувавши у строк відбування покарання затримання ОСОБА_8 за протоколом затримання від 10 січня 2023 року: з 10 січня 2023 року по 13 січня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз: 1321,46 грн. на проведення судової дактилоскопічної експертизи; 1230,1 грн. на проведення судово-імунологічної експертизи; 15423,73 грн. на проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_7 , в поданій в інтересах ОСОБА_8 апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достовірних доказів винуватості його підзахисного та незаконного тиску на нього з боку працівників поліції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_10 в своїх поясненнях, як під час досудового розслідування так і в ході судового провадження наполягав, що з 6 по 9 січня 2023 року він перебував вдома в м. Борзна і нікуди не відлучався, а справа щодо нього сфальсифікована. Також, посилається на показання свідка ОСОБА_11 , яка пояснювала, що з 6 по 9 січня 2023 року її син ОСОБА_8 перебував вдома, 10 січня 2023 року, коли вийшла з будинку, то побачила трьох працівників поліції, які нишпорили по двору і в літній кухні, де в подальшому було виявлено гаманець з квитанціями і чеками, на місці виявлена гаманця вона незадовго збирала насіння та останній був там відсутній, що, на її переконання, свідчить про залишення його там працівниками поліції.

Захисник, щодо незаконного впливу та тиску на ОСОБА_8 зазначає, що під час перебування останнього в Ніжинському ІТТ, він, разом зі слідчим прибули до обвинуваченого для виконання слідчих дій, однак, до кімнати, де вони перебували, зайшла невідома особа, яка вимагала, щоб ОСОБА_8 визнав вину у спричиненні ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень та погрожувала негативними наслідками, на його зауваження до слідчого останній належним чином не відреагував і не вжив ніяких дій стосовно цієї особи. Крім того, захисник зауважує, що ОСОБА_13 повідомляла про неодноразові дзвінки невідомої особи щодо необхідності впливу на сина для визнання ним вини у побитті і смерті ОСОБА_12 .

Звертає увагу, що саме після вище зазначених подій щодо тиску на обвинуваченого було проведено повторний обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , при якому вилучено одяг та взуття обвинуваченого зі слідами крові.

Відносно покладеного в обґрунтування вини ОСОБА_8 доказу, відеозапису з оглядової камери «Безпечне місто», апелянт зазначає, що даний доказ не може бути допустимим, належним чи достовірним, оскільки на ньому не видно ні обличчя, ні одягу зафіксованої особи, а також марки велосипеда з індивідуально-визначеними ознаками.

Також, захисник звертає увагу на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які проживають по сусідству з загиблим, та котрі не бачили обвинуваченого з 6 по 8 січня 2023 року поблизу свого місця проживання.

Крім того, на переконання апелянта, суд викривив показання свідка ОСОБА_17 , зазначивши, що останній бачив ОСОБА_8 саме 7 січня 2023 року, хоча останній лише припускав, що міг бачити останнього у вказану дату.

Захисник, також вважає за необхідне визнати недопустимим доказом висновок із застосування поліграфа, оскільки чинним законодавством не передбачено застосування поліграфа для перевірки показань свідка, потерпілих та обвинувачених чи підозрюваних і використання отриманих даних після такої перевірки, як доказу;

- прокурор в поданій апеляційній скарзі просить дослідивши дані про особу обвинуваченого, скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особу обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років, на підставі ч.ч. 2, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Борзнянського районного суду від 28 лютого 2023 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Крім того зазначає, що в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 затримувався в порядку ст.. 208 КПК України, а в подальшому щодо нього було обрано запобіжний захід у виді тримання, початок строку відбування покарання необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 23 год. 40 хв. 10 січня 2023 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Борзнянського районного суду від 28 лютого 2023 року ( в оскаржуваному вироку суд першої інстанції помилково зазначив дату вироку 18 лютого 2023 року, що не відповідає дійсності), а злочин відносно потерпілого ОСОБА_12 обвинувачений вчинив у ніч з 7 на 8 січня 2023 року, тобто, до постановлення попереднього вироку, в зв`язку з чим остаточне покарання мало б призначатися за правилами, передбаченими ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, а строк відбування покарання мав би рахуватися з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 .

Крім того вважає, що при призначенні покарання, судом першої інстанції, належним чином не було враховано дані, які характеризуються особу обвинуваченого, з огляду на кількість кримінальних правопорушень, вчинених ним за 2022-2023 роки до його моменту затримання, що свідчить про його схильність до посягання на охоронювані законом життя та здоров`я інших осіб. Також вважає, що не повною мірою була врахована поведінка ОСОБА_8 у залі судових засідань, що останній порушував порядок, неодноразово погрожував прокурору фізичною розправою, нецензурно виражався, лаявся;

- обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі, стверджуючи про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку, просить його скасувати.

Як встановлено судом першої інстанції в ніч з 07 на 08 січня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи разом із потерпілим ОСОБА_12 у кімнаті житлового будинку за місцем проживання потерпілого, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, в ході сварки з ОСОБА_12 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства ОСОБА_12 , тобто протиправного заподіяння смерті останнього, умисно наніс ОСОБА_12 множинні удари (точна кількість ударів досудовим розслідуванням не встановлена) руками та ногами по голові та тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження в області голови у вигляді різаних ран тім?яної ділянки, а також закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась садном та забійною раною тім?яної ділянки, крововиливами у збережені м`які тканини лоба та очних ділянок, крововиливами у м`яку покриви лівої тім?яно-скроневої та правої лобно-тім?яно-скроневої ділянок, крововиливами у обидва скроневі м`язи та обмежено-дифузними крововиливами у м`яку оболонки головного мозку, в області тулуба у вигляді крововиливу у брижу тонкого кишечника; закритої травми грудей, яка виражалась просторим синцем та садном передньої поверхні грудної клітки, крововиливами у її м`яку тканини, переломом тіла грудної клітини, множинними переломами ребер з обох сторін з ушкодженням пристінкової плеври відповідно уламкам окремих з них, вогнищевими крововиливами у тканини легень та крововиливом у грудну порожнину, в області поясу та вільних відділів кінцівок у вигляді синців лівого плечового, правого (ліктьового та лівого кульового суглобів, синців правого передпліччя та правої кисті, синців та саден лівої кисті і лівого колінного суглобу.

Відповідно до висновку експерта № 12 від 07.04.2023 року, тілесні ушкодження, які були встановлені в області тім?яної ділянки голови у вигляді різаних ран, а також тілесні ушкодження, які були встановлені в ділянці живота і кінцівок, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та не перебувають у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_12 , а всі інші тілесні ушкодження, які були встановлені при експертизі, як такі, що привели до розвитку загрозливих для життя явищ у вигляді плевро-легеневого шоку, крововиливу у грудну порожнину та набряку головного мозку з дислокацією його стовбура, в комплексі мають ознаки ушкоджень, небезпечних для життя, за цією ознакою кваліфікуються як тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_12 .

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок отриманої закритої поєднаної травми голови та грудей, яка виражалась обмежено-дифузними крововиливами у м`які оболонки головного мозку, переломом тіла грудини, множинними переломами ребер з обох боків з ушкодженням пристінкової плеври відповідно уламкам окремих з них, а також крововиливом у грудну порожнину, що в комплексі обумовило припинення функції центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності, дихання та настання смертельного наслідку.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту та просив ухвалити новий вирок задовольнивши апеляційну скаргу сторони обвиунвачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до смерті ОСОБА_12 . Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який зазначив, що винуватим себе не визнає, потерпілого не вбивав, справа є сфальсифікованою поліцією та прокурором, докази є штучно створеними, а частково підкинуті;

- потерпілої ОСОБА_18 , яка пояснила, що перед Різдвом вислала братові ОСОБА_12 2000 грн. і він підтвердив їх отримання. У зв`язку з тим, що брат не відповідав на телефонні дзвінки, вона в телефонній розмові просила сусідку подивитись, як там брат 09 січня 2023 року остання виявила труп ОСОБА_12 на підлозі, прикритий рушником;

- свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що являється сусідкою загиблого, а у січні 2023 року, на прохання ОСОБА_18 , пішла перевірити ОСОБА_12 , бо він не відповідав на дзвінки сестри та виявила останнього посеред хати, у крові. Вранці 08 січня 2023 року вона бачила сліди від велосипеда. 07 січня 2023 року у неї у гостях був ОСОБА_12 і тоді вона його бачила останній раз. Також, бачила у загиблого синець, на що він їй сказав, що це зробив ОСОБА_8 , також, повідомив, що він боїться останнього, бо той, коли вип`є, то буває дуже агресивний;

- свідка ОСОБА_15 , згідно показань якого, ОСОБА_12 йому повідомляв, що ОСОБА_8 його ображає, якщо того не впустити до хати, то він може побити вікна. ОСОБА_8 приходив, бо йому хотілося випити, а ОСОБА_12 не знав, як зробити, щоб його до себе не впустити. 08 січня 2023 року він виходив погуляти та побачив сліди від велосипеда на снігу біля двору ОСОБА_12 , вони вели як у двір, так і з двору;

- свідка ОСОБА_19 , який повідомив, що ОСОБА_8 , як вип`є, стає дуже агресивним, а ОСОБА_12 був доброю людиною. Від людей він чув, що ОСОБА_8 побив ОСОБА_12 ;

- свідка ОСОБА_16 , яка в показаннях негативно охарактеризувала обвинуваченого, повідомила про факти застосування насильства ОСОБА_8 до інших людей, в тому числі і в її присутності, також повідомила, що обвинувачений погрожував людям, що спалить хати, поб`є вікна, погрожував фізичною розправою. ОСОБА_12 скаржився на ОСОБА_8 , що він його б`є. Крім того, свідок зазначила, що була понятою при обшуку, у її присутності знайшли гаманець, все запакували. У гаманці були квитанції на ім`я ОСОБА_12 . Гаманець діставав слідчий, при цьому ще були якісь інші люди, всі дивилися, все знімали на відео. Мати ОСОБА_8 казала, що все підкинули працівники. Коли приїхали до місця проживання обвинуваченого, то мати сказала розпочинати з кухні і це приміщення відкривала вона;

- свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що був понятим при обшуку, також була ОСОБА_16 , при цьому був слідчий, пам`ятає, що все знімалося на камеру, були також працівники поліції, три людини. З обшуку пам`ятає, що господиня нікого не впускала у двір, бо її сина ОСОБА_8 , забрали. В його присутності, на печі, знайшли гаманець, його відкрили та дивилися його зміст, при цьому мати ОСОБА_8 казала, що його підкинули, кричала, що сина підставляють. Гаманець діставав слідчий, все було в його присутності, потім склали протокол, все підписали;

- свідка ОСОБА_21 , який повідомив, що ОСОБА_8 дуже агресивний, кидався на нього та побив одного разу, колись погрожував кинджалом. Взагалі багато у кого з обвинуваченим були конфлікти, він кидався на людей з ножем, міг легко застосувати фізичне насильство;

- свідка ОСОБА_17 , згідно пояснень якого, 07 січня 2023 року, він повертався додому з с. Ядути, особисто бачив, як ОСОБА_8 їхав на велосипеді в бік с. Жданів. Останній був у коричневій дублянці/куртці, валянках, були якісь пакети. Він наглядно знає ОСОБА_8 , а тому його впізнав. У поліції, у подальшому, він також бачив відео, яке йому показували, на ньому також упевнено впізнав ОСОБА_8 по зовнішніх ознаках, по одягу, силуету, оскільки знає ОСОБА_22 особисто вже давно. Відео свідку показували десь через тиждень після того, як він особисто бачив ОСОБА_8 ;

- матері обвинуваченого ОСОБА_13 , яка пояснила, що 10 січня 2023 року ОСОБА_8 забрали працівники поліції, а 12 чи 13 січня приїхали працівники поліції з обшуком. До цього, вийшовши у двір на гавкіт собак, то побачила, що якийсь чоловік вийшов з літньої кухні, це був працівник поліції, з ним була людина у штатському. На її думку, працівник поліції підкинув гаманець, який потім знайшли в ході обшуку. Це пояснює тим, що перед цим вона забирала насіння з печі, саме з того місця, де виявили гаманець, і його там на той час не було. Потім ще раз приїжджали з обшуком і вилучили одяг ОСОБА_8 та велосипед. 06 січня 2023 року та 07 січня 2023 року ОСОБА_8 був вдома та гуляв з донькою;

- свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які дали аналогічні пояснення, зокрема, що були понятими разом при повторному обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_13 сама відкривала приміщення, де був обшук, ключем. У ході обшуку у приміщенні кухні вилучили дублянку, перчатки, рюкзак, шапку, а з сарайного приміщення велосипед. Речові докази пакувались у присутності понятих, які підписували пакети. Пакування відбувалося у кімнаті на столі. В ході обшуку жодних порушень допущено не було, поняті бачили та контролювали весь процес, який також безперервно фіксувався на відеокамеру.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 09 січня 2023 року року та фототаблиці до нього, відповідно до якого місцем події є домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2 , у ході огляду в будинку виявлено труп ОСОБА_12 із тілесними ушкодженнями;

- відеозаписі з оглядової камери «Безпечне місто», яка оглядає проїжджу частину на виїзді з м. Борзна до с. Кинашівка, за період з 07.01.2023 по 28.01.2023 року відповідно до якого зафіксовано пересування обвинуваченого ОСОБА_8 . Так, 07 січня 2023 року о 13:53 год. останній на велосипеді виїздив в сторону с. Кинашівка та с. Жданів та повертався назад лише 08 січня 2023 року о 4:23 год.;

- протоколі обшуку від 10 січня 2023 року за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , згідно якого вилучено гаманець із квитанціями на сплату житлово-комунальних послуг на ім`я ОСОБА_12 ;

- протоколі обшуку від 13 січня 2023 року, за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 відповідно до якого вилучено дублянку коричневого кольору та 3 перчатки темного кольору;

- лікарському свідоцтві про смерть від 10 січня 2023 року № 11, згідно якого причиною смерті ОСОБА_12 є закрита травма грудей із множинними переломами ребер;

- висновку судово-медичної експертизи № 12 від 07 квітня 2023 року, відповідно до якого при експертизі трупа були встановлені тілесні ушкодження, які мають ознаки зажиттєвих та могли виникнути незадовго до настання смерті (ймовірно, в межах часу не більше кількох годин). Також вони мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості і тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті;

- протоколі місця події від 11 січня 2023 року, відповідно до якого в будинку ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 вилучено сліди пальців рук на вхідних дверях та дверних коробках, фрагмент керамічного посуду на підлозі кухні зі слідами крові;

- висновку судової трасологічної експертизи від 11 січня 2023 року № СЕ-19/125-23/406-Д, згідно якої сліди рук, відкопійовані на чотирьох відрізках липких прозорих стрічок та зафіксовані на таблиці № 1 до протоколу огляду місця події, проведеного 11 січня 2023 року за фактом виявлення трупу ОСОБА_12 в будинку за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 . Сліди пальців руки розмірами 16x24 мм, 20x25 мм, 17x30 мм, залишені особою, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановити, чи належать два сліди рук розмірами 6x12 мм, 18x21 мм ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дактилокарта, заповнена на ім`я якого, надана на дослідження, неможливо у зв`язку з непридатністю даних слідів рук для ідентифікації за ними особи, що їх залишила;

- висновку за результатами опитування ОСОБА_8 із застосуванням поліграфа,згідно якого пояснення ОСОБА_8 , які він надає за фактом вбивства ОСОБА_12 , є недостовірними і відверто неправдивими, опитуваний володіє подробицями про обставини вбивства, хоча заперечує цей факт;

- протоколі затримання ОСОБА_8 від 10 січня 2023 року, відповідно до якого останнього було затримано 10 січня 2023 року о 23.40 годині, зауважень під час його складання у обвинуваченого не було, що останній зазначив особисто у протоколі. Також, під час затримання у ОСОБА_8 було вилучено валянки та калоші;

- протоколі отримання біологічних зразків ОСОБА_8 від 11 січня 2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 відібрано піднігтьовий вміст та проведено дактилоскопіювання останнього;

- висновку судово-імунологічної експертизи від 27 лютого 2023 року № СЕ-19/125-23/741-БД, з якого вбачається, що на наданих на дослідження фрагменті керамічного посуду, вилученому в будинку ОСОБА_12 , дублянці, перчатці, вилучених у ході обшуків у будинку ОСОБА_8 , калоші та валянку, вилучених в ході затримання ОСОБА_8 , виявлено сліди крові людини (а.п. 83-95, т. 2).

- висновку судової молекулярногенетичної експертизи № СЕ-19-23/19913-БД від 19 липня 2023 року, згідно якого встановлено генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_12 (об`єкт № 1), та крові, виявленої у частині змивів з фрагмента посуду (об`єкт № 2) та калоші, позначеної позначкою з цифрою "1" (об`єкт № 3), вирізок з дублянки (об`єкт № 4), перчатки, умовно позначених "І", "II" (об`єкти №№ 5, 6), валянця, позначеного позначкою з цифрою "1" (об`єкт № 7) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки крові, виявленої у частинах змивів з фрагмента посуду (об`єкт № 2), та калоші, позначеної позначкою з цифрою "1" (об`єкт № 3), вирізок з дублянки (об`єкт № 4), перчатки, умовно позначених "І", "II" (об`єкти №№ 5, 6), валянця, позначеного позначкою з цифрою "1" (об`єкт № 7), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак встановлених в зразку крові потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та об`єктах №№ 2-7 складає 2,46 х 1032. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, трапляється не частіше, ніж у 1 з 4,06 х 1031 осіб;

- висновку судово-психіатричної експертизи № 222 від 18 квітня 2023 року та судової стаціонарної психіатричної експертизи № 2 від 06 грудня 2023 року, яка була призначена судом за клопотанням сторони захисту ухвалою суду від 14 серпня 2023 року, згідно яких ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, виявляв та виявляє на теперішній час ознаки розладу особистості нестійкого типу (Р60.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за його психічним станом на теперішній час психіатричне лікування не показане. У ОСОБА_8 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому відповідне лікування йому не показане.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 , так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим враховуючи наступне.

Посилання сторони захисту щодо застосування недозволених методів слідства, здійснення тиску на ОСОБА_8 під час досудового розслідування та відносно можливого перебування працівників поліції на території домоволодіння обвинуваченого перед проведенням обшуку і підкидання речей, які в подальшому були виявлені слідчим, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Дані обставини були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, про що детально зазначено у вироку, з даного приводу в ході судового розгляду в місцевому суді, крім іншого, було допитано слідчого ОСОБА_25 , витребувано дані з ІТТ щодо відвідувачів обвинуваченого, також було проведено відповідні перевірки, за результатами яких, в тому числі, винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Оцінюючи вказану постанову про закриття кримінального провадження, колегія суддів враховує, що у вказаному кримінальному провадженні, в ході проведення досудового розслідування були допитані свідки та отримані відповідні матеріали.

На переконання судової колегії, в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, на підставі встановлених під час досудового розслідування обставин, були прийняті всі передбачені заходи для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та слідчим зроблено обґрунтований висновок про закриття кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене, зокрема, що за результатами ретельної перевірки інформації повідомленої стороною захисту, в ході якої було не було підтверджено наведених фактів, то висновок суду першої інстанції щодо відсутності вищенаведених обставин є необґрунтованим.

Окрім того, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що зазначені вище рішення слідчого не скасовано та не оскаржено стороною захисту, що додатково свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для сумніву в ефективності проведеної перевірки відповідних заяв сторони захисту за наведеними вище фактами.

Враховуючи вищевикладене, показання понятих, допитаних в суді першої інстанції в якості свідків, які повідомили обставини проведення обшуків та підтвердили законність та дотримання норм КПК України при проведенні обшуків за місцем проживання обвинуваченого, враховуючи, що саме за рекомендацією матері обвинуваченого, обшук 10 січня 2023 року було розпочато з приміщення кухні, яке останні відчиняла самостійно, обґрунтованих підстав стверджувати про можливе підкидання виявлених речей у колегії суддів не виникає. При цьому, слід звернути увагу, що приміщення, в якому проводилися обшуки, як 10 січня 2023 року так і 13 січня 2023 року, відчиняла саме ОСОБА_13 , що додатково свідчить про відсутність вільного доступу до вказаних приміщень та спростовує відповідні доводи сторони захисту.

Позиція апелянтів відносно непричетності ОСОБА_8 до інкримінованих подій не знайшла свого підтвердження в ході апеляційного розгляду з огляду на наступне.

Факт перебування ОСОБА_8 на місці скоєння злочину прямо підтверджується слідами рук, виявлених при огляді місця події, в тому числі і на фрагменті керамічного посуду на підлозі кухні зі слідами крові, які згідно висновку судової трасологічної експертизи від 11.01.2023 року № СЕ-19/125-23/406-Д залишені ОСОБА_8 .

Також, на одязі ОСОБА_8 , вилученому в ході санкціонованого обшуку, виявлено сліди крові людини, які згідно висновку судової молекулярногенетичної експертизи № СЕ-19-23/19913-БД від 19 липня 2023 року збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 та прямо вказують на те, що виявлена на одязі та взутті обвинуваченого ОСОБА_8 кров належить потерпілому ОСОБА_12 .

При цьому слід відмітити, що свідок ОСОБА_17 повідомив, що після нового року, повертався додому, особисто бачив, як ОСОБА_8 їхав на велосипеді в бік с. Жданів.

Щодо доводів захисника про неналежність доказу відеозапису з оглядової камери «Безпечне місто», колегія суддів не можу визнати обґрунтованими, оскільки хоча на відео і не видно обличчя зафіксованої особи, але згідно пояснень свідка ОСОБА_17 , який особисто бачив обвинуваченого, повертаючись додому, останній у подальшому при демострації відео в поліції впевнено упізнав ОСОБА_8 по зовнішніх ознаках, зокрема, одягу, силуету. При цьому, слід відзначити, що одяг в який була одягнута особа на відеозаписі і наявні в неї речі, згідно зовнішніх характеристик, відповідає комплектації та кольорам одягу та речам, які були вилучені в ході обшуку домогосподарства за місцем проживання ОСОБА_8 та на вилученому одязі, в подальшому, було виявлено сліди крові загиблого.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_7 відносно викривлення судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_17 , а саме, щодо дати, коли той бачив обвинуваченого, то судова колегія не може взяти їх до уваги враховуючи наступне.

Дійсно, згідно дослідженого запису судового засідання суду першої інстанції, свідок вказував, що бачив ОСОБА_8 в період близько з 6 по 10 січня 2023 року, однак в подальшому, в ході його допиту, на уточнюючі запитання, в тому числі і адвоката ОСОБА_7 було встановлено, що свідок зустрів ОСОБА_8 , коли той велосипедом рухався в бік с. Жданів, впізнав його та акцентував на ньому свою увагу з огляду на те, що той рухався велосипедом в зимню пору року з додатковими речами на кермі велосипеда, а при демонстрації йому відео працівниками поліції, він впізнав на відеозаписі особу, як ОСОБА_8 саме за одягом на силуєтом, при цьому слід відмітити, що особа, яка зображена на відеозаписі з камери «Безпечне місто» відповідає за зовнішніми ознаками опису свідком ОСОБА_8 в момент коли той його спостерігав.

Наведені обставини дають ґрунтовні та беззаперечні підстави стверджувати, з огляду на неоспорювану сторонами фіксацію дати та часу на відповідному відеозаписі, що свідок ОСОБА_17 . 7 січня 2023 року зустрів ОСОБА_8 , коли той рухався в напрямку м. Жданів і впізнав його, з огляду на що судом першої інстанції вірно зазначено у вироку показання вказаного свідка, що той бачив ОСОБА_8 саме 7 січня 2023 року.

Враховуючи вищенаведені обставини, посилання захисника на показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , сусідів потерпілого, які зазначали, що не бачили обвинуваченого з 6 по 8 січня 2023 року поблизу місця проживання жодним чином не виключають можливості перебування ОСОБА_8 за місцем проживання ОСОБА_12 , при цьому слід взяти до уваги, що вказані свідки повідомляли про виявлення слідів велосипеда поблизу домогосподарства потерпілого та негативно характеризували ОСОБА_8 і вказували про його агресивну поведінку.

Щодо посилання суду першої інстанції на висновок із застосуванням поліграфа та доводи захисника щодо необхідності визнання вказаного доказу недопустимим доказом, то колегія суддів зазначає, що вказаний висновок оцінений у вироку місцевим судом з врахуванням практики Верховного Суду та лише у сукупності з іншими доказами у справі, а не як єдиний аргументований доказ вини обвинуваченого, що свідчить про безпідставність апеляційних доводів сторони захисту.

Наведені обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що саме ОСОБА_8 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення за обставин встановлених судом першої інстанції.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 року у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності.

Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом» (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Враховуючи встановлені під час судового провадження обставини, дослідивши вищенаведені докази у їх сукупності, і провівши їх детальний аналіз, перевіривши доводи сторони обвинувачення та захисту, показань обвинуваченого, свідків, надавши сторонам кримінального провадження усі процесуальні можливості надання доказів, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність у повному обсязі поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а його дії, судом першої інстанції, кваліфіковані вірно.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має місце проживання, його стан здоров`я, спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінку під час та після вчинення злочинних дій. Прийняв до уваги відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановлених санкцією інкримінованої статті.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку відносно ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений обвинуваченому розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо призначення ОСОБА_8 остаточного покарання з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду та є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання, призначив обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років та на підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2023 року, з врахуванням положень ст.72 КК України, остаточно визначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду в частині призначеного судом обвинуваченому остаточного покарання, з наступних підстав.

Перш за все слід відзначити, що згідно даних про судимість ОСОБА_8 останній був засуджений вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року, а не як помилково зазначено судом першої інстанції, вироком вказаного суду від 18 лютого 2023 року.

Крім того, відповідно до вимог, визначених ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то в цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Кримінальне правопорушення, за оскаржуваним вироком, ОСОБА_8 вчинив в ніч з 7 на 8 січня 2023 року, тобто, до постановлення вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року.

Тому, остаточне покарання обвинуваченому слід призначати за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, оскільки кримінальне правопорушення обвинуваченим, за яке його засуджено у цьому кримінальному провадженні, вчинено ним до постановлення попереднього вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 лютого 2023 року.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 01.06.2020 по справі №766/39/17 зробила правовий висновок, згідно якого, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, лише в тому випадку, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. За змістом ч. 4 ст. 70 КК, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами 1,3 цієї статті (сукупність злочинів). Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків). Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили. При цьому, правило призначення покарання за сукупністю вироків, є більш суворим, ніж за сукупністю злочинів.

А тому, в даному випадку, суд першої інстанції неправильно застосував положення кримінального закону України при призначенні обвинуваченому остаточного покарання, застосувавши положення ст.71 КК України, яким передбачено призначення покарання за сукупністю вироків, та, не застосував положення ч.4 ст.70 КК України, якими передбачено призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, які підлягають застосуванню, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 4 ч. 1 ст. 408, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України та застосуванню закону, який не підлягає застосуванню ст.71 КК України, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення обвинуваченому остаточного покарання, внаслідок чого, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

На підставі ч.ч. 2, 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Борзнянського районного суду від 28 лютого 2023 року призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 23 год. 40 хв. 10 січня 2023 року.

В решті вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а для засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4