Справа № 314/1776/25
Провадження № 1-кс/314/475/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Клопотання обгрунтовано тим, що 15.04.2025 до Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що 15.04.2025 командиром стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ЗСУ ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , був виявлений військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ЗСУ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі зіп-пакет з білою кристалічною речовиною.

15.04.2025 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 під час якого у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено: зіп- пакет з білою кристалічною речовиною, який було упаковано до сейф-пакету ICR 0040923. Старший дізнавач зазначає, що на стадії досудового розслідування виникла необхідність у забезпеченні арешту вказаних речей, та просить накласти арешт на зіп-пакет з білою кристалічною речовиною, вилучений 15.04.2025 під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, розташованій поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обсязі тимчасового позбавлення права на володіння, розпорядження та відчуження зазначених речей, з метою проведення судово-хімічної експертизи та збереження речових доказів, що мать значення для проведення досудового розслідування та судового розгляду.

Прокурор, старший дізнавач у судове засідання не з`явились.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що Сектором дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025 за № 0000075, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

17.04.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Аналізуючи зміст Законів України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», слідчий суддя приходить до висновку, що обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

За положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого дізнавача про арешт вилучених речей, суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту. Старшим дізнавачем не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови КМУ від 19.11.2012 № 1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області, що вже виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.

Слідчий суддя, також приймає до уваги той факт, у випадку визнання, відповідно до висновку експерта, вказаного майна наркотичним засобом, таке майно не може бути повернуте його власнику, так як обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Більш того, накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказані речовини є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.

За таких підстав, слідчий суддя вважає клопотання старшого дізнавача про накладання арешту на вилучене майно є безпідставним та немотивованим, а відтак таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 107, 167, 170-173, 175, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого дізнавача Сектору дізнання Відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене стажистом на посаді прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування за № 0000075, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

18.04.2025