У Х В А Л А

Іменем України

Справа № 285/1043/25

провадження № 1-кс/0285/319/25

26 лютого 2025 року м. Звягель

Слідча суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури

про арешт тимчасово вилученого майна

по матеріалам досудового розслідування, внесеного 24.02.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор 24.02.2025 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події від 23.02.2025: автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , гужовий віз та позбавити власників і будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 23.02.2025 близько 21:20 год ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 242 км автодороги Київ-Чоп поблизу с Великий Молодьків Звягельського району в напрямку м Звягель, допустив наїзд на гужовий віз під керуванням погонича ОСОБА_4 , який виконував маневр розвороту. Внаслідок ДТП пасажир гужового возу ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Цього ж дня проведено огляд місця події, під час якого зазначені у клопотанні транспортний засіб, гужовий віз та ватні тампони зі змивами були вилучені.

По даному факту внесено відомості до ЄРДР.

Оскільки вилучені транспортні засоби є речовими доказами, зберегли на собі або містять сліди кримінального правопорушення та відомості, які можуть бути використані як доказ, є необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Сторони провадження про дату розгляду справи повідомлені в порядку, визначеному КПК.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК), і допускається лише, коли сторона обвинувачення доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для його застосування; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, і може бути виконане завдання, для виконання якого воно подано. До останнього, зокрема, відноситься: збереження речових доказів, спеціальна конфіскація та конфіскації як виду покарання, відшкодування шкоди (цивільний позов).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Встановлено, що в провадженні поліції перебувають матеріали кримінального провадження за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керують транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ініціатором клопотання зазначено, що метою арешту є збереження речових доказів у кримінальному провадження та проведення експертизи.

Згідно протоколу огляду місця події 23.02.2025 на 242 км автодорозі Київ-Чоп поблизу с. Великий Молодьків Звягельського району було виявлено та вилучено: автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , гужовий віз, ватні тампони із змивами з керма автомобіля №NPU-0029529, з ручки КПП №NPU-0029530, з внутрішньої ручки передніх лівих дверцят №NPU-0029528, які постановою слідчого від 24.02.2025 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу Mitsubishi Outlander є ГО «Точка Тяжіння», (адреса: вул. М. Грушевського буд. 46 кв. 122 м. Біла Церква Київської області, голова ОСОБА_6 ).

Власником гужового возуявляється ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 .

Згідно практики Європейського суду з прав людини втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Таке втручання є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого державам надається право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Спеціальні підстави законного обмеження особи в реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження, як легітимної мети відповідного втручання в право мирного володіння майном.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

В обґрунтування клопотання його ініціатором також подано витяг з ЄРДР та постанову про визнання речовими доказами.

Вилучені під час огляду транспортні засоби відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою уникнення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі наявні підстави для накладення на них арешту.

На даній стадії слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення. На підставі оцінки наданих матеріалів та сукупності отриманих слідством доказів у цій справі факт порушення правил безпеки дорожнього руху є вірогідним та достатнім для застосування щодо власника майна такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на його майно. Вважаю, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна.

Відтак, подане клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна. Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається; спосіб, у який він здійснюється, відповідає його завданням, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, є розумним і співрозмірним.

В даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності особи, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України.

Аналізуючи вищенаведені обставини, приходжу висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню лише в частині заборони права на розпорядження та відчуження транспортними засобами. Адже автомобіль та гужовий віз є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому через заборону в законі вони не можуть бути відчужені, ними не можна розпоряджатися. Разом з тим, немає жодної процесуальної доцільності у забороні користуватися ними після огляду експертом, позаяк у даному кримінальному провадженні проведення відповідних слідчих дій з даними транспортними засобами можливе без позбавлення права користуватися ними їх власників, які мають й забезпечити належне збереження вказаних транспортних засобів як речових доказів у кримінальному провадженні. Натомість в наданих матеріалах відсутні будь-які відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні про арешт майна в частині заборони користуватись транспортними засобами, завдяки чому може бути виконане завдання, задля якого прокурор звернувся до суду із зазначеним клопотанням, а тому вимоги в цій частині не можна визнати слушними.

Керуючись статтями 98, 170-173, 369 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучені 23.02.2025 під час огляду місця події:

автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ГО «Точка Тяжіння», голова ОСОБА_6 ;

гужовий віз, власником якого являється ОСОБА_4 ,

та позбавити власників і будь-яких інших осіб, які відповідно до чинного законодавства мають право на відчуження та розпорядження вказаним майном, зазначених прав на нього.

Відмовити в задоволенні вимоги про заборону користуватися транспортними засобами.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_1