Справа № 521/397/25
Номер провадження:1-кс/521/810/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «ОСІ», клопотання старшого слідчий СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Подільськ, Одеської області, українця за національністю, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.10.2011 вироком Котовського міського суду Одеської області визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та був засуджений на строк 5 років позбавлення волі;

- 23.08.2012 вироком Малиновського районного суду м. Одеси визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України та був засуджений на строк 1 рік арешту 6 місяців в порядку ст. 71, 72 КК України до відбуття покарання рахувати 5 років 1 місяць;

- 06.07.2017 вироком Котовського міського суду Одеської області визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та був засуджений на строк 6 років 6 місяців;

- 01.06.2021 вироком Малиновського районного суду м. Одеси визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 391 КК України та був засуджений на строк 3 роки позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

- 20.08.2021 направлено до Подільського міського суду Одеської області обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

- 01.03.2022 направлено до Подільського міського суду Одеської області обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

підозрюваного в кримінальному провадженні за №0001246, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.10.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший слідчий СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

З клопотання вбачається, що в провадженні СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001246 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України КК України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб», який у подальшому у встановленому законом порядку неодноразово продовжувався, а на момент вчинення кримінального правопорушення, що розслідується - Указом Президента України № 740/2024 від 29.10.2024 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 10.11.2024 строком на 90 діб.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що перебуваючи в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (далі ДУ «ОСІ»), ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб познайомився із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у останніх виникли дружні відносини. Після звільнення, а саме 11.10.2024 з ДУ «ОСІ» ОСОБА_7 , продовжив підтримував дружні відносини з ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, та постійно з ним спілкуючись за допомогою телефонного зв`язку.

В свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи в ДУ «ОСІ», у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб познайомився із слідчо-заарештованим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також утримувався в ДУ «ОСІ».

В подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів з погрозою насильства над потерпілими.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 залучився допомогою ОСОБА_8 , який мав кримінальний авторитет серед ув`язнених осіб, та осіб які раніше утримувалися в ДУ «ОСІ», та на даний час перебували на волі.

В свою чергу, ОСОБА_4 повинен був виконувати активні дії залякування потенційного потерпілого, висувати погрози та здійснювати психологічний вплив, враховуючи своє становище у кримінальній ієрархії, будучи так званим «смотрящим» на 3-му режимному корпусі ДУ «ОСІ», з метою вимагання грошових коштів.

В свою чергу ОСОБА_8 згідно відведеної йому ролі, повинен був виконувати злочинні накази ОСОБА_4 та нав`язувати потерпілому думки про підтримку в складному становищі, за що в подальшому створювати боргові зобов`язання, які потерпілий повинен був виконувати шляхом перерахування грошових коштів на карткові рахунки які надавав ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

В подальшому, з метою реалізвції протиправного злочинного умислу, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 залучили до своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановлену в ході досудового розслідування особу, які раніше утримувалися в ДУ «ОСІ», та на час вчинення кримінального правопорушення перебували на волі, та мали можливість виконувати вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , користуючись їх авторитетом.

Так, починаючи з липня 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 через спільних знайомих познайомився з військовослужбовцем ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , достовірно знаючи, що останній має стабільний дохід, та визначив, предметом свого злочинного умислу грошові кошти, як наявні у ОСОБА_10 .

Надалі ОСОБА_4 , перебуваючи в умовах ДУ «ОСІ», невстановленим шляхом отримав доступ до мобільного телефону з номером НОМЕР_1 , та почав в телефонних розмовах з ОСОБА_10 , погрожувати останньому фізичною розправою, почав вимагати передачі неіснуючого боргу у сумі 850 доларів США, що еквівалентно гривні станом на липень 2024 року - 35000 тисяч гривень, шляхом перерахування коштів на карткові рахунки, які передавав в листування в месенджерах.

Надалі, до дій ОСОБА_4 , підключився ОСОБА_8 та продовжуючи реалізацію свого злочинного умиселу, направленого на вимагання неіснуючого боргу з ОСОБА_9 , по черзі телефонували потерпілому та здійснювали в розмовах психологічний вплив на нього, який виражався у погрозах застосування фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень, пригнічуючих волю до супротиву останнього.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , розуміючи, що для реалізації злочинного умислу на вимагання неіснуючого боргу, потрібна особа, яка перебуває на волі, залучили до протиправних дій ОСОБА_7 , з яким вступили в попередню злочинну змову.

В свою чергу ОСОБА_7 , починаючи з 01.01.2025 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, в телефонних розмовах, з потерпілим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомляли йому про неіснуючий борг, встановлений ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які перебувають в ДУ «ОСІ», і не мають можливості особисто до нього прибути, який необхідно передати. Під час телефонних розмов ОСОБА_7 , залякував потерпілого, погрожував застосування фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень, чим пригнічував волю ОСОБА_9 до супротиву.

Після чого, 13.01.2025 о 8 годині 55 хвилин ОСОБА_7 , зателефонував потерпілому та призначив зустріч за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою вимагання неіснуючого боргу.

Цього ж дня, приблизно о 9 години 50 хвилин, потерпілий усвідомлюючи реальну перевагу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановленої особи, приймаючи їх погрози за реальні прибув за місцем проживання ОСОБА_7 . В свою чергу ОСОБА_7 , під приводом вимагання неіснуючого боргу, діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання підійшов до потерпілого діючи умисно, та зухвало, виконуючи вказівки ОСОБА_4 , який перебуває в ДУ «ОСІ», застосовуючи до потерпілого психологічний тиск та фізичну силу, яка виразилася в хватанні останнього за шию та погрозами нанесення тілесних ушкоджень, вирвав з руки потерпілого грошові кошти в сумі 400 гривень. Та відійшов на невелику відстань.

В подальшому ОСОБА_7 , повернувся та почав скорочувати дистанцію між ним та ОСОБА_9 , продовжив погрожувати фізичною розправою останньому, та вимагав неіснуючий борг. В ході емоційної розмови потерпілий повідомив ОСОБА_7 , що в нього при собі є грошові кошти в сумі 4600 гривень, останній намагаючись подолати супротив потерпілого та завдати тілесних ушкоджень замахнувся лівою рукою по тулубу потерпілого, однак ОСОБА_9 , попередив нанесення удару ухилившись в сторону, після чого ОСОБА_7 вирвав з руки потерпілого грошових коштів в сумі 4600 гривень, та покинули місце вчинення злочину, та був затриманий співробітниками правоохоронних органів

Своїми незаконними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та невстановлена в ході досудового слідства особа вчинили завдали майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на суму 5000 гривень.

Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні взаємопов`язаними між собою прямими доказами у сукупності, які містяться у наступних різних процесуальних джерелах: показах потерпілого, письмових документах (протоколах слідчих (розшукових) дій, результатами НСРД, допитів свідків, протоколу обшуку), а також інших матеріалах.

Так, 17.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі, вважає мету і підстави затримання обґрунтованими.

Захисник заперечував, щодо клопотання прокурора, зазначив, що ризики на які покладається прокурор є необґрунтованими.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даному етапі, підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, саме вказаний ризик був доведений прокурором під час судового розгляду.

При цьому ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) підтверджується тяжкістю злочинів у вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 .

Вказана позиція, також, зазначена у рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», (№7064/05 від 01 червня 2006 року) де зазначено, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів. Проте, в цьому рішенні також зазначено, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до увагу тільки тяжкість злочину. В зв`язку з викладеним слідчий суддя наводить і інші доводи з цього приводу.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , зможе впливати на потерпілого, схиляючи його до викривлення показань, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує той факт, що ОСОБА_4 вчинив злочин майнового характеру, за що притягувався до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Відповідно до частини 4 пункту 1 статті 183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки злочин який інкримінуються підозрюваному вчиненні із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись статтями: 107, 177, 178, 183, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчий СВ відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 17.03.2025 року, без визначення застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1