Справа № 729/2/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження № 0000086 від 13.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

З 19.02.2023 солдат ОСОБА_3 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді солдата резерву 3 запасного взводу 57 запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Будучи достеменно обізнаним про правила поведінки військовослужбовця поза службою, в порушення вимог ст.ст. 4, 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які зобов`язують кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, ОСОБА_3 допустив порушення вимог законодавства України за наступних обставин.

Так, згідно з вимогами ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, правовий режим власності, засади цивільно- правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон), кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, за якими водій зобов`язаний; мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог п. п. 2, 5-1, 16-18 постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій А1, А, В1, В, СІ, С, D1 і D видаються особам, які склали в територіальному сервісному центрі МВС теоретичний і практичний іспити.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», затверджено зразок та технічний опис бланка національного посвідчення водія.

Згідно з п. п. 1.10, 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2001 № 1306, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Вказане посвідчення водій повинен мати при собі та пред`явити його для перевірки на вимогу поліцейського.

Однак, у порушення вищенаведених нормативно-правових актів ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян за наступних обставин.

Так, у один з днів вересня 2022 року, точної дати та часу не встановлено, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на пособництво в підробленні посвідчення водія невстановленою особою, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, після чого останній, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно та маючи єдиний умисел, об`єднавши свої зусилля у взаємообумовлену спільну діяльність, спрямовану на досягнення загального, бажаного для всіх співучасників результату кримінального проступку - підроблення документів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, домовились підробити посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , з метою його використання останнім.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на пособництво в підробленні посвідчення водія, у один з днів грудня 2022 року, але не пізніше 09.12.2022, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, з метою незаконного отримання права керувати транспортними засобами, надав невстановленій особі, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані зазначеною особою для підроблення за невстановлених обставин посвідчення водія категорії «А, В, С» серії НОМЕР_2 від 09.12.2022 на ім`я « ОСОБА_3 » нібито виданого ТСЦ № 8041.

Після чого, у один з днів грудня 2022 року, але не пізніше 31.12.2022, ОСОБА_3 отримав від невстановленої особи, матеріали кримінального провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, посвідчення водія категорії «А, В, С» серії НОМЕР_2 від 09.12.2022 на власне ім`я, нібито видане ТСЦ № 8041, тобто офіційний документ, що видається та посвідчується установою, яка має право видавати такий документ, та який надає право керування транспортними засобами, на своє ім`я, завідомо усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки він не вчиняв визначених законодавством дій щодо проходження медичного огляду, відповідної підготовки та складення теоретичного і практичного іспитів у територіальних сервісних центрах МВС, після чого став зберігати вказане підроблене посвідчення при собі з метою подальшого його використання.

В подальшому ОСОБА_3 , 13.11.2024 о 10 год. 06 хв., особисто керуючи незареєстрованим у встановленому законодавством порядку скутером марки SPARK модель SP15OS-19В під час руху по вул. Незалежності неподалік буд. 23 у м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області був у законний спосіб - на підставі положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 5 80-VIII, зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівські області капітаном поліції ОСОБА_4 пред`являючи на законну вимогу працівника поліції документи на право керування вказаним транспортним засобом ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, достеменно усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 09.12.2022 видане на ім`я ОСОБА_3 , виготовлене неналежним суб`єктом та є фіктивним, всупереч установленому законом порядку, використав його шляхом надання інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівські області капітану поліції ОСОБА_4 , згідно висновку судової технічної експертизи документів, наданого експертом Чернігівського НДЕКЦ МВС України від 18.11.2024 № СЕ-19/125-24/14807-ДД, використаний ОСОБА_3 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 09.12.2022, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, тобто використав завідомо підроблений документ, факт пред`явлення якого був виявлений інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівські області ОСОБА_4 .

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Бобровицького районного суду в порядку ст. 302 КПК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Із змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена у присутності захисника ОСОБА_5 вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, заяву обвинуваченого про те, що він не оспорює встановлені під час дізнання обставини та згоден із розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України з огляду на таке.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені у повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає у повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, характеризуючі дані та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , яка істотно знижує ступінь суспільної небезпеки як щире каяття, його відверте визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, його характеризуючі дані з місця проживання, посередню службову характеристику, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також те, що покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.

Речові докази вирішити відповідно до ст. 100 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта 1591 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) грн.

Речові докази - оптичний диск DVD-R, 4,7 GB 16X 120 min, на якому міститься відеозапис проведення ОМП від 13.11.2024, посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане ТСЦ 8041, 09.12.2022 року на ім`я ОСОБА_3 , оптичний диск DVD-R, 4,7 GB 16X 120 min, на якому міститься запис з нагрудного відеореєстратора працівника СРПП факту виявлення у ОСОБА_3 посвідчення водія з явними ознаками підробки - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги. У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1