Справа № 309/4527/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/32/24 за апеляційними скаргами: прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приборжавське, Іршавського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , останнє фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2023 року, визнано винуватим ОСОБА_5 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 , приєднано частково не відбуту частину покарання за вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2020 року у виді шести місяців позбавлення волі.

За цим вироком остаточно призначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за цим вироком рахується з моменту його затримання, з 18 листопада 2021 року.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні у виді тримання під вартою, залишено до набрання цим вироком законної сили.

Речові докази у справі зазначені в постанові слідчого від 18.11.2021 року, а саме : дві плитки шоколаду «Dolciandocloccolatoextrafondente», пляшку сухого білого вина «Garalechiki, RieslingСotnar» об`ємом750 мл, що повернуті на зберігання представнику потерпілої особи ОСОБА_8 залишити в розпорядженні останнього.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 18.11.2021 року близько 01 години 45 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в місті Хуст, по вулиці Львівська, Закарпатської області, проник до складського приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований в АДРЕСА_3 та яке належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_9 , викрав дві плитки шоколаду «Dolciando, cloccolatoextrafondente», масою 500 грам кожна та пляшку сухого білого вина «Garalechiki, RieslingСotnar» об`ємом 750 мл., однак внаслідок спрацювання сигналізації в середині приміщення останній був виявлений працівниками ТОВ «Безпека Універсал» та в подальшому переданий працівникам поліції. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 намагався завдати матеріальної шкоди ФОП ОСОБА_9 на загальну суму 364 грн.

За вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 передбачена кримінальна відповідальність відповідно до ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що в даному випадку потягло за собою порушення правил призначення покарання. Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 у апеляції не оспорюються. Просить суд, оскаржуваний вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого винним за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Виноградівського районного суду від 29.08.2023 за ч.2 ст.185 КК України у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. У решті вирок суду залишити без змін.

Не погоджуючись зі вказаним вироком місцевого суду обвинувачений ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою та доповненнями до неї в яких вказав, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що відсутні прямі докази його обвинувачення. Зазначає, що обвинуваченому інкримінують проникнення у житло, ніякого проникнення у житло не було, він зайшов у приміщення вільно, у відчинені двері, а суд не з`ясував чого він зайшов у це приміщення. Вказує на те, що в якості свідків були допитані охоронці, однак їхні покази є не правдиві, завели суд в оману, оскільки плуталися у своїх показах та могли конкретно відповісти на запитання. Просить суд оскаржуваний вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Також просив дослідити диски судових засідань суду першої інстанції від 26.06.2023, 07.07.2023, 25.07.2023, 06.10.2023, диск із записом слідчого експерименту та показати йому речові докази.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора - ОСОБА_6 , перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 3 - ст. 185 ч. 3 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показами потерпілої, свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

З оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України замах за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Оскільки вартість викраденого ним майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів, до цього діяння має застосовуватися ст.5 КК. Однак, оскільки діяння вчинені з проникненням у житло, то дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК у зв`язку з таким.

Частиною 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше 3000 неоподатковуваних мінімумів або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч.1 ст.12 КК).

З огляду на зміст ч.1 ст.162 КК дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч.3 ст.185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.162 КК, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, не вдаючись до оцінки чи переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до приміщення, як це встановлено судом першої інстанції у цьому провадженні.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч.3 ст.337 КПК, апеляційний суд уважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_5 щодо замаху на вчинення таємного викрадення майна шляхом проникнення до житла (сховища) потерпілої, що мало місце 18.11.2021 з ч. 2 ст.15, ч. 3 ст.185 на ч.1 ст.162 КК та призначити покарання в межах санкції цієї частини статті й відповідно до ч. 2 ст. 407 КПК змінити судове рішення.

З огляду на це апеляційний суд вважає, що покарання, призначене ОСОБА_5 в межах санкції ч.1 ст.162 КК у виді обмеження волі на строк 3 роки, відповідно, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, ОСОБА_5 слід звільнити від покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.162 КК, у зв`язку з закінченням строків давності виходячи з такого.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Оскільки вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.162 КК є, в силу ст. 12 КК, кримінальним проступком і з дня його вчинення минуло понад три роки, обвинувачений підлягає звільненню від покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, - якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Тячівського районного суду від 16.12.2020 року ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (трьох) років. На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання звільнений із становленням іспитового строку в один рік і шість місяців, з покладеними на нього обов?язками визначеними ст.76 КК України.

Вироком Виноградівського районного суду від 29.08.2023 за ч.2 ст.185 КК України засуджений до 3 х років позбавлення волі, до призначеного покарання на підставі ч. 1 ст.71 КК України йому частково приєднано покарання у виді 1 місяця позбавлення волі відповідно до вироку Тячівського районного суду від 16.12.2020 року. Остаточно призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тячівського районного суду від 16.12.2020 року у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк у виді 4 років позбавлення волі.

Тому, апеляційний суд визнає слушними доводи апеляційної скарги із посиланням на положення ч. 1 ст. 7, ст. 17 та ч. 1 ст. 337 КПК України, зокрема про неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 остаточного покарання.

У зв`язку з цим, з мотивувальної та резолютивної частин вироку підлягає виключенню посилання на застосування положень ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2023 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 3 ст.15 - ч. 3 ст.185 КК України на ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання.

На підставі п.2 ч. 1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

У решті вирок суду залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_5 негайно з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді