Справа № 450/5430/24 Провадження № 1-кс/450/160/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Пустомити скаргу представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження за № 0000713 від 20.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,-

встановив:

представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області зі скаргою на постанову слідчого ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ ПН у Львівській області ОСОБА_5 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000713 від 20.08.2024 року, у якій просить скасувати вказану постанову.

Скаргу мотивує тим, що нею (представником) подавалось ряд письмових клопотань, відповіді на які у передбачений чинним законодавством України спосіб так і не отримано, а саме клопотання від 11.09.2024 року, у прохальній частині якого клопотала перед Слідчим щодо долучення ряду письмових доказів до матеріалів Кримінального провадження, про витребування з Лейпцизької прокуратури Федеративної Республіки Німеччина копії показань Малолітньої дитини у рамках міжнародного співробітництва (міжнародно-правової співпраці), про винесення постанови зокрема про допит ОСОБА_3 та Малолітньої дитини у режимі відеоконференції, про надання постанови про призначення групи слідчих; клопотання від 13.09.2024 року про долучення до матеріалів Кримінального провадження зокрема копії свідоцтва про народження Малолітньої дитини, копії довідки № 4632-000003908 про реєстрацію особи громадянином України від 26.11.2021 року та інш.; клопотання від 31.10.2024 року зокрема про долучення до матеріалів Кримінального провадження письмових доказів, виклик та допит ряду свідків, надання матеріалів Кримінального провадження для ознайомлення та зняття необхідних фотокопій, у черговий раз про витребування з Лейпцизької прокуратури Федеративної Республіки Німеччина копії показань малолітньої дитини у рамках міжнародного співробітництва (міжнародно-правової співпраці. Натомість, ОСОБА_6 слідчим допитано у якості свідка не було, що в котре свідчить про неповноту досудового розслідування.

Окрім того, слідчим не вжито жодних заходів з метою безпосереднього допиту Малолітньої дитини, котрому нарті виповнилось повних 8 років, а відтак його розумовий, психологічний, емоційний рівні дозволяють опитати останнього. Органом досудового розслідування також не враховано, що з часу свого народження Малолітня дитина проживала на території України з матір`ю ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_7 та зведеною сестрою від першого шлюбу матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_1 , яка також може володіти інформацією щодо вчинення розпусних дій батьком ОСОБА_7 щодо малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про допит якої також клопотала заявниця ОСОБА_3 . Слідчим допущена неповнота досудового розслідування, яка полягає в тому, що у ході досудового розслідування слідчим не надано оцінки доказів, які стосуються провадження в сукупності.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у їх відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.

Оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000713 від 20.08.2024 року, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З матеріалів скарги та досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 0000713 від 20.08.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України вбачається, що слідчим СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 31.12.2024 року винесено постанову про закриття даного кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо отримання вказаної постанови учасникам кримінального провадження.

З оскаржуваної постанови та матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим у даному кримінальному провадженні не проведено усіх слідчих дій щодо встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема не проведено судово-медичної експертизи та на момент прийняття рішення у матеріалах кримінального провадження висновок експерта відсутній, не допитано у якості свідка ОСОБА_6 , що знову ж таки свідчить про «поверхневий» підхід слідчого до проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Частина 1 ст. 86 КПК України визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурором надано слідчому вказівки в порядку ст. 36 КПК України у кримінальному провадженні за № 0000713 від 20.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, які виконані слідчим не були.

Судовим розглядом встановлено, що вказане кримінальне провадження містить факт неповноти досудового розслідування, зокрема, слідчий виносячи постанову про закриття кримінального провадження, не вчинивши будь-яких слідчих та процесуальних дій, спрямованих щодо допиту малолітньої дитини, допиту свідків на які вказує потерпілий, допиту інших осіб, проведення якого може виникнути внаслідок отриманої інформації, тощо.

Пункт 2 ч. 55 ст. 110 КПК України визначає, що мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам зазначеної норми КПК України, оскільки в такій слідчий, як на єдину підставу закриття кримінального провадження, посилається лише на покази потерпілої.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду наведеного, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 31 грудня 2024 року винесена передчасно і підлягає скасуванню, слідчому необхідно надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам, у достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі провести необхідні слідчі та процесуальні дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись вимогами ст.ст. 107, 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

постановив:

скаргу представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження за № 0000713 від 20.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, - задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 від 31.12.2024 року про закриття кримінального провадження № 0000713 від 20.08.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1