Єдиний унікальний № 501/5376/24
Провадження № 1-в/501/2/25
УХВАЛА

08 січня 2025 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання - ОСОБА_2

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000369 від 04.03.2020

Прокурор - ОСОБА_3

представник органу пробації -

ОСОБА_4 :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, громадянка України, освіта середня, не працює, не заміжня, дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суть питання, що вирішується

До суду звернувся Одеський районний відділ № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з клопотанням про звільнення засудженого від покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_5 засуджена вироком Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України строком на 2 роки.

Відповідно до даних вироку, ОСОБА_5 засуджена за вчинення крадіжки 02.03.2020 р. на суму 756,75 грн.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

Стаття 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Станом на момент події кримінального правопорушення чинною була редакція ст. 51 КУпАП, ч. 3 якої передбачала, що «Викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.»

Частиною 6 ст. 3 КК України передбачено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, яка передбачає адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 6 ст. 368 КПК України).

Суд враховує і погоджується з висновком Верхового Суду (Об`єднана палата Касаційного кримінального суду), викладеним в постанові від 07.10.2024 р. у справі № 278/1566/21 про те, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (Стаття 58 Конституції України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Враховуючи положення п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України, сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Тобто, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян складає 100 відсотків розміру прожиткового мінімуму - 2 102 гривень (відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).

А ОСОБА_5 засуджена за крадіжку на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим законом усунена караність цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (ч. 1 ст. 539 КПК України).

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

ухвалив:

Звільнити ОСОБА_5 від покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, призначеного йому вироком Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 р. за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, оскільки законом усунена караність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали негайно після її проголошення вручається засудженому та прокурору. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1