У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора ТОВ «Київдортехнологія» ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000031 від 25.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання директора ТОВ «Київдортехнологія» ОСОБА_3 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000031 від 25.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В обґрунтування доводів клопотання представник власника майна зазначив, що Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2024 року у справі № 760/29636/24 задоволено частково клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , накладено арешт на майно у вигляді грошових коштів у розмірі 24 803 397,54 грн. (двадцять чотири мільйони вісімсот три тисячі триста дев`яносто сім грн. 54 коп.), які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ» (далі - ТОВ «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ»):

АТ «РВС БАНК» (МФО 339072, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58): НОМЕР_1 (980 УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д): НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

АТ «КІБ» (МФО 322540, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 6): НОМЕР_4 , зупинено видаткові операції по зазначеним рахункам за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) в бюджет або державні цільові фонди по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітної плати працівникам.

Накладення арешту мотивовано тим, що постановою від 11 листопада 2024 року грошові кошти у сумі 24 803 397,54 грн., які знаходяться на вказаних рахунках ТОВ «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000031.

ТОВ «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ» зазначає, що грошові кошти в сумі 24 803 397,54 грн. не існують, на рахунках ТОВ «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ» їх немає.

На рахунку № НОМЕР_5 в АТ КБ «ПриватБанк» на момент арешту було 69 890,05 грн. на залишку.

Рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «КБ «ПриватБанк» на момент арешту мав нульовий залишок.

Рахунок № НОМЕР_6 АТ «РВС БАНК» ТОВ «КИЇВДОРТЕХНОЛОГІЯ» не використовує з 2022 року.

На рахунку № НОМЕР_4 в АТ «КІБ» на момент арешту було 6 425,09 грн. на залишку.

Кошти, наявні на рахунках Товариства, надійшли на підставі чинних, не оскаржених і не визнаних недійсними господарських договорів.

Отже, грошові кошти в безготівковій формі, які були арештовані на рахунках ТОВ «КИЇВДОРТЕХНОЛОГІЯ», не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, а отримані на підставі діючих господарських договорів.

Вказує, що прокурором не обґрунтовано, в оскаржуваній ухвалі не вказано яким чином грошові кошти, отримані ТОВ «КИЇВДОРТЕХНОЛОГІЯ» на підставі господарських договорів в жовтні 2024 році, можуть доводити обставини несплати Товариством ПДВ в 2023 році, та яким чином можуть бути знаряддям злочину, пов`язаного з ухиленням від сплати податків за 2023 рік.

Також сторона обвинувачення не надала доказів взагалі наявності грошових коштів на цих рахунках. Вказане свідчить про відсутність майна, на яке оскаржуваною ухвалою накладено арешт.

Блокування ж інших коштів ТОВ «КИЇВДОРТЕХНОЛОГІЯ», які в майбутньому можуть надійти від інших контрагентів, не відповідає цілям кримінального провадження і фактично спрямоване на перешкоджання законній господарській діяльності ТОВ «КИЇВДОРТЕХНОЛОГІЯ».

Підсумовуючи викладене вказує, що безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і неіндивідуалізований характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати у кримінальному провадженні.

В свою чергу, й прокурором жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено жодними доказами, на підставі яких відомостей прокурор дійшов висновку, що грошові кошти на цих банківських рахунках Товариства є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.212 КК України, у 2023 році.

Прокурор не довів необхідність накладення арешту на майно, зокрема, щодо відповідності такого майна критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України, та можливості його використання як доказу у кримінальному провадженні № 0000031 від 25 вересня 2024 року, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ТОВ «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ».

В свою чергу, сама по собі наявність в матеріалах кримінального провадження постанови про визнання того чи іншого майна речовими доказами ще не свідчить про те, що таке майно безумовно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Таким чином, на думку власника майна, грошові кошти не відповідають критеріям ст. 98 КПК України і таке накладення арешту є необґрунтованим.

Представник власника майна у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому наведених.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо скасування арешту майна, оскільки досудове розслідування ще не завершено.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ст. 170 ч. 2 п. 1 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У даному випадку із клопотанням про скасування арешту на майно звернувся представник власника майна.

Арешт майна, також, може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.11.2024 у справі № 760/29636/24 накладено арешт на вищенаведене майно, яке належить, зокрема, ТОВ «КИЇДОРТЕХНОЛОГІЯ».

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що для збереження речових доказів, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

В якості підстав для накладення арешту зазначено необхідність забезпечення збереження речових доказів у кримінальному проваджені.

Однак, даних про те, що у кримінальному провадженні потребують проведення додаткових досліджень вказані рахунки, прокурором не надано.

Також, відсутні підстави вважати, що майно може бути піддано конфіскації, спеціальній конфіскації або використане для забезпечення цивільного позову або містить відомості, що стосуються даного кримінального правопорушення.

Так, заявником доведено, що органом досудового розслідування не надано достатніх підстав, щоб вважати, що зазначене майно одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Безготівкові розрахунки - це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді (п. 1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління НБУ № 22 від 21.01.2004).

З цих норм слідує висновок, що на банківському рахунку не зберігаються індивідуально визначені кошти власника рахунку, відповідна сума грошових коштів обліковуються банком на рахунку під зобов`язання банку за дорученням власника рахунку перерахувати/зарахувати відповідну суму грошових котів у межах такої суми.

За таких умов безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і неіндивідуалізований характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні.

Таким чином, грошові кошти розміщені на банківських рахунках не можуть містити ознак речових доказів, визначених у ст. 98 КПК, щодо обставин, які розслідуються у цьому кримінальному провадженні, оскільки не підпадають під визначення матеріального об`єкту, тобто не мають матеріальної форми. Відтак грошові кошти розміщені на банківських рахунках за своєю природою не можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на грошові кошти розміщені на банківських рахунках з метою їх збереження як речових доказів є неможливим з огляду на їх відмінну від поняття речового доказу природу.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України є розумність строків. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до переконання, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, оскільки стороною обвинувачення не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності зі завданням кримінального провадження, а відтак накладений раніше арешт підлягає скасуванню з метою дотримання прав власника майна.

Керуючись ст.ст. 170,174, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ТОВ «Київдортехнологія» про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000031 від 25.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22.11.2024 року по справі №760/29636/24 на майно у вигляді грошових коштів у розмірі 24 803 397, 54 грн. (двадцять чотири мільйони вісімсот три тисячі триста дев`яносто сім грн. 54 коп.), які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «Київдортехнологія»:

АТ «РВС БАНК» (МФО 339072, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58): НОМЕР_1 (980 УКРАЇНСЬКА ГРИВНЯ);

АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д): НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ;

АТ «КІБ» (МФО 322540, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 6): НОМЕР_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1