Справа № 465/9405/23 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 11-о/811/4/25 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

19 лютого 2025 року суддя судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання прийняття заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року,

в с т а н о в и в :

вироком Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року задоволено частково апеляційну скаргу першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 . Вирок Франківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2024 року щодо ОСОБА_2 за ч.4 ст. 407 КК України скасовано в частині призначеного покарання та постановлено в цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_2 покарання за ч.4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін. Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

На цей вирок засуджений ОСОБА_2 подав заяву про перегляд даного судового рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви засуджений ОСОБА_2 зазначає, що обставинами, що могли вплинути на судове рішення є такі обставини як: наявність у нього матері з інвалідністю 2-ї групи, його повернення до служби у вересні 2024 року, внесення змін до КК України (ст. 401) у серпні 2024 року. Вважає, що ці обставини могли би вплинути на результати розгляду справи у частині призначення покарання, характеристики судом його, а також у частині дослідження інших обставин.

Вивчивши матеріали заяви вважаю, що у відкритті провадження за такою слід відмовити з наступних підстав.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 2 статті 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, дана норма вказує на те, що процедура перегляду за нововиявленими обставинами має застосовуватися до тих судових рішень, якими завершено кримінальне провадження по суті та які породжують певні кримінально-правові наслідки або констатують відсутність підстав для настання таких наслідків (вирок, ухвала про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції щодо таких рішень).

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Наведені засудженим ОСОБА_2 у заяві обставини, не є нововиявленими у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, та такі не вплинули чи могли вплинути на законність чи обґрунтованість судового рішення.

Окрім цього, встановлено, що вирок Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року оскаржувався засудженим ОСОБА_2 у касаційному порядку та відповідно до ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 грудня 2024 року відмовлено засудженому ОСОБА_2 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року. Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернуто особі, яка її подала, та повторно відповідно до ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року відмовлено засудженому ОСОБА_2 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року. Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернуто особі, яка її подала.

Враховуючи наведене, вважаю, що у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 419, 464 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року відмовити.

Копію ухвали разом з заявою невідкладно надіслати особі, яка подала заяву.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня постановлення.

Суддя

Львівського апеляційного суду ОСОБА_1