Справа № 204/1521/25
Провадження № 1-кс/204/337/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області підполковника юстиції ОСОБА_3 , яке погоджено заступника керівника Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 258 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області підполковника юстиції ОСОБА_3 , яке погоджено заступника керівника Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно повідомлення ГВКР Управління СБ України у Дніпропетровській області, громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.02.2025 розмістила саморобний пристрій вибухової дії поблизу будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Романа Шухевича, буд. 28-32, таким чином здійснила закінчений замах на вчинення вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у січні 2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонувала за винагороду вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що остання надала добровільну згоду. З цією метою ОСОБА_5 , за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 06 год. 30 хв. 05.02.2025, за невстановлених обставин отримала (набула) саморобний пристрій вибухової дії, який відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, наданої 05.02.2025 інспектором УВТС ГУНП в Дніпропетровській області, складався з пластичної вибухової, підривника ЕДП-р, а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів. У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_5 , приблизно о 06 год. 30 год. 05.02.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесла отриманий нею саморобний вибуховий пристрій у поліетиленовому пакеті жовтого кольору до гаражного приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (ділянка місцевості за географічними координатами НОМЕР_1 , 35.0022037), де розмістила його біля воріт гаражного приміщення, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після цього, 05.02.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, тобто кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. Таким чином, у січні 2025 року ОСОБА_5 , за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, за невстановлених обставин отримала (набула) саморобний пристрій вибухової дії, який приблизно о 06 год. 30 хв. 05.02.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесла у поліетиленовому пакеті жовтого кольору до гаражного приміщення, яке знаходиться у безпосередній близькості до будинку за адресою: АДРЕСА_1 (ділянка місцевості за географічними координатами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), де розмістила його біля воріт гаражного приміщення, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після цього, 05.02.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, тобто кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. 05.02.2025 в ході особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 , виявлено та вилучено, наступне: Мобільний термінал зв`язку марки «Tecno Spark 6 Go», imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_5 ; Мобільний термінал зв`язку марки «Samsung», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 з сім карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_8 ; Предмет чорно-сріблястого кольору, візуально схожий на пульт дистанційного керування, що містить кнопки з написами «А» та «В»; Банківська картка Альфа-Банк НОМЕР_9 . 05.02.2025 вказані вище об`єкти оглянуто та визнано речовими доказами, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що зазначені предмети були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Незастосування арешту щодо зазначених предметів, речей та документів, може унеможливити використання їх як доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що зазначене майно може бути втрачено, знищено, перетворено, переміщено та відчужено на користь третіх осіб. Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до вжиття невстановленими в ході досудового розслідування особами заходів щодо зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування та відчуження останнього. Необхідність накладення арешту шляхом заборони відчуження, користування, розпорядження майном зумовлена тим, що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. На підставі викладеного вище, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна та просить проводити розгляд клопотання на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.

Від слідчого надана заяв а, про розгляд клопотання без його участі.

Вважаю за можливе розглянути дане клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення арешту майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 258 КК України.

Також встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 від 05.02.2025 року, визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000184, а саме: Мобільний термінал зв`язку марки «Tecno Spark 6 Go», imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_5 ; Мобільний термінал зв`язку марки «Samsung», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 з сім карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_8 ; Предмет чорно-сріблястого кольору, візуально схожий на пульт дистанційного керування, що містить кнопки з написами «А» та «В»; Банківська картка Альфа-Банк НОМЕР_9 .

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області підполковника юстиції ОСОБА_3 , яке погоджено заступника керівника Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000184 від 05.02.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 258 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке виявлене та вилучене 05.02.2025 року в ході особистого обшуку затриманої ОСОБА_5 , а саме на: Мобільний термінал зв`язку марки «Tecno Spark 6 Go», imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_5 ; Мобільний термінал зв`язку марки «Samsung», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 з сім карткою мобільного оператора з номером НОМЕР_8 ; Предмет чорно-сріблястого кольору, візуально схожий на пульт дистанційного керування, що містить кнопки з написами «А» та «В»; Банківська картка Альфа-Банк НОМЕР_9 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1