Справа № 136/946/22
провадження №1-кп/136/62/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 01.06.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тютьки, Вінницького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта 6 класів, одруженого, пенсіонера, непрацюючого, раніше судимого вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021 за ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 вироком Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вказаний вирок набрав законної сили та був звернутий судом до виконання, а 08.10.2021 прийнятий Вінницьким районним сектором № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області до виконання.

Разом з цим, ОСОБА_3 , у порушення ч.1, 2 ст. 26 КВК України, будучи належним чином повідомленим, маючи реальну можливість сплатити призначений йому вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021 штраф, умисно не сплатив його та не пред`явив до органу пробації жодного документу про сплату штрафу. У зв`язку із чим 11.10.2021 Вінницьким районним сектором № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області до суду було спрямовано подання стосовно засудженого ОСОБА_3 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміни несплаченої суми штрафу покаранням у виді позбавлення волі.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 17.11.2021, яка набрала законної сили 25.11.2021, виплата несплаченої суми штрафу, призначеної ОСОБА_3 вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021, розстрочена на 2 (два) місяці.

Однак, ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим, жодних висновків не зробив та незважаючи на надання йому судом розстрочки, маючи реальну можливість сплатити призначений йому вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021 штраф, умисно не сплатив та не пред`явив до органу пробації жодного документу про сплату штрафу, тобто ухилився від сплати штрафу, будучи засудженим до цього виду покарання.

Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.389 КК України, як ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме ухилення засудженого від сплати штрафу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаний за участі захисника, свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав, зазначивши, що штраф за судовим рішенням не був ним сплачений.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від сплати штрафу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.65 - 67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

ОСОБА_3 одружений, по місцю проживання характеризується добре, на диспансерному та наркологічному обліку не перебуває, досяг пенсійного віку, отож є непрацездатною особою старечого віку, йому виповнилось повних 78 років та в силу цього має задовільний стан здоров`я.

06.07.2021 вироком Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який не сплатив, а відтак покарання не відбув.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує, що санкцією ч. 1 ст. 389 КК України, за якою кваліфіковано його дії, (в редакції від 17.11.2021), яка діяла на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбачено було покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до ч.2 ст. 57 КК України, виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Згідно із п. 138 ст. 1 Закону України N 3342-IX від 23.08.2023 "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань", який набрав чинності 28.03.2024, внесено зміни до абзацу 2 ч. 1 ст. 389 КК України та викладено у такій редакції "караються виправними роботами на строк до двох років або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк".

Положення ч.5 ст.5 КК України передбачають, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 4, ч. 3 ст. 5 КК України, суд дійшов висновку, що з урахуванням внесених змін до абзацу 2 ч. 1 ст. 389 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 не може бути призначено, оскільки на час вчинення інкримінованого йому діяння такий вид покарання взагалі не був передбачений санкцією ч. 1 ст. 389 КК України, а внесені відповідно до п.138 ст. 1 Закону України N 3342-IX від 23.08.2023 зміни до санкції ч.1 ст.389 КК України не пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином не поліпшують становище особи, а відтак не можуть бути застосовані судом.

Ураховуючи те, що, відповідно до положень ст. 57, 61 КК України до ОСОБА_3 не може бути призначено жодне із покарань, передбачених санкцією ч. 1 ст. 389 КК України, тому суд приходить до висновку, що його слід визнати винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення без призначення покарання.

Разом з цим, як було встановлено, ОСОБА_3 не відбув покарання за попереднім вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021 яким був засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, не відбуте покарання за попереднім вироком може бути приєднано лише до покарання, призначеного за новим вироком.

Приймаючи до уваги те, що за даним вироком ОСОБА_3 не призначено жодного покарання, тому суд вважає, що вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021 слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не обирався.

Керуючись ст. 65 КК України, ст. 368, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 389 КК України, без призначення покарання.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 06.07.2021, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, - виконувати самостійно.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_6