Справа №:755/4383/25
Провадження №: 1-кс/755/955/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2025 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000943 від 17.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України,

в с т а н о в и л а :

слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту, вилученого 17.03.2025 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 за адресою: м. Київ, вул. Павла Полуботка, 36, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 6s Plus», сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з sim-карткою НОМЕР_2 , що поміщено до спец пакету NPU 1403907, із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за 0000943 від 17.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, з корисливих мотивів, а саме відділення «БАНКУ ВОСТОКУ», що належить потерпілому ПАТ «БАНК ВОСТОК» (), та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме відділення «БАНКУ ВОСТОКУ», що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 12, що належить потерпілому ПАТ «БАНК ВОСТОК» (), у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, заздалегідь підготував знаряддя вчинення злочину, а саме залив до пляшок об`ємом 0,5 літра та 0,3 літри горючу рідину та підготував камінь з метою розбиття скла вікна вказаного відділення банку.

В подальшому, ОСОБА_6 17.03.2025 прибув до будинку 12 по вул. Гната Хоткевича в м. Києві, де близько 01 год 30 хв., достовірно знаючи адресу відділення «БАНКУ ВОСТОКУ», підійшов до вікна вказаного відділення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, обравши метод підпалу, як спосіб пошкодження чужого майна, що є загально небезпечним способом, усвідомлюючи, що своїми діями створює реальну небезпеку для життя та здоров`я мешканців багатоквартирного будинку 12 по вул. Гната Хоткевича в м. Києві в якому розміщено відділення банку, за допомогою завчасно підготовленого каменю розбив вікно відділення банку та в подальшому за допомогою завчасно підготовлених пляшок об`ємом 0,5 літра та 0,3 літри горючу рідину, та за допомогою стороннього джерела запалювання, здійснив підпал текстильної серветки білого кольору поміщеної до пляшки 0,3 літри горючу рідини, однак вказана серветка не розгорілася.

Після чого ОСОБА_6 , не виконавши всі дії, що направлені на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, які він вважав необхідними, не зміг довести до кінця, з причин які не залежали від його волі, а саме втручанням в процес підпалу працівників поліції.

17.03.2025 в період часу з 04.19 год. по 04.43 год. за адресою: м. Київ, вул. Павла Полуботка, 36 проведено особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено речі та предмети, які мають значення для розслідування зазначеного кримінального провадження та могли бути використані у протиправній діяльності, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 6s Plus», сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з sim-карткою НОМЕР_2 .

17.03.2025 вилучений предмет визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно, пристосоване як засіб чи знаряддя вчинення злочину, з метою забезпечення в тому числі й збереження речового доказу, а також попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

Слідчий у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Щодо накладення арешту на мобільний телефон, додатково зазначив, що адвокат сам зазначав про те, що є переписки, фото, тому мобільний телефон є предметом кримінального правопорушення.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у частині накладення арешту на мобільний телефон. Зазначив, що мобільний телефон слідству не потрібен, а те, що у ньому вже було досліджено. Вважає, що будь-якої цінності для слідства телефон не має.

Слідча суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з клопотанням, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, дійшла такого висновку.

Уповноважена службова особа, яка здійснила затримання, здійснює особистий обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 цього Кодексу. (ч. 6 ст. 298-2 КПК України).

Згідно положень ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

17.03.2025 з 04 год 13 хв по 04 год 43 хв слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 у присутності понятих проведено особистий обшук затриманого у порядку ст. 208 КПК України, особи, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 6s Plus», сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з sim-карткою НОМЕР_2 , що поміщено до спец пакету NPU 1403907.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України визначеною, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 17.03.2025, вилучене від час особистого обшуку майно визнано речовими доказами.

Вимоги ч. 3 ст. 110 КПК України вимагають від слідчого наведення у постанові не законодавчо визначених у ст. 98 КПК України ознак віднесення майна до речових доказів, а конкретних ознак їх злочинного походження, встановленого розслідуванням злочину за ч. 4 ст. 152 КК України та їх переліку, що відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що речі, які були вилучені 17.03.2025 під час особистого обшуку є тимчасово вилученим майном, а тому з урахуванням наведених слідчим підстав на вищезазначене майно може бути накладений арешт на підставі ст. 170 КПК України, так як існує сукупність розумних підозр вважати, що дана річ має значення доказів вчинення злочину, а отже з метою збереження доказів від пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження існує потреба в її арешті.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги кваліфікацію кримінального правопорушення за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, правову підставу для арешту майна, тобто виключення можливості втрати слідів кримінального правопорушення, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, суд вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчою у клопотанні майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 26, 40, 100, 167, 168, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000943 від 17.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 17.03.2025 під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 6s Plus», сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з sim-карткою НОМЕР_2 , що поміщено до спец пакету NPU 1403907, із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна з метою збереження речових доказів.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя: ОСОБА_1