КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2884/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15.02.2025 року включно.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року у кримінальному провадженні за №0002603 від 22.09.2021 року. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 . Надати ОСОБА_6 дозвіл на перебування у бомбосховищі, чи іншому укритті на час оголошення повітряної тривоги у місцевості за місцем фактичного проживання та перебування під домашнім арештом. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати на виклик суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити засіб електронного контролю.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що на даний час відсутні ризики щодо переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, продовження злочинної діяльності. Звертає увагу на те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. При цьому ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання та зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою. Зазначає, що при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен врахувати тяжкість кримінальних правопорушень, у вчинені яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, у зв`язку з заміною члена судової колегії судді Солом`янського районного суду м. Києва, з 12.09.2024 року судовий розгляд справи розпочато з початку, що в свою чергу призведе до ще більш тривалого розгляду справи та в свою чергу до порушення розумних строків розгляду справи та порушення прав ОСОБА_6 , оскільки фактично судовий розгляд відбувається один раз на місяць.

Захисник зазначає про те, що відсутність у ДУ «Київський слідчий ізолятор» укриття чи бомбосховища та неможливість залишення обвинуваченим приміщення слідчого ізолятору для того, щоб уникнути небезпеки обстрілу в найближчій захисній споруді, вказують на існуючу загрозу для життя обвинуваченого ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_6 вкрай болісно реагує на повітряні тривоги, у нього погіршився сон та самопочуття, під час обстрілів він перебуває в стані тривоги та переляку від розуміння небезпеки та неможливості самостійно подбати про своє життя та здоров`я. Отже, на думку захисника, перебування ОСОБА_6 під вартою у вищезазначених умовах небезпеки слід розцінювати як катування, оскільки умови виконання обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завдає йому душевних страждань і змушують його зазнавати поневіряння.

Так, ОСОБА_6 утримується під вартою з 23.12.2022 року, раніше не судимий, на момент затримання працював приватним підприємцем, має місце реєстрації та право проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку війни, а саме 24.02.2022 року ОСОБА_6 дійсно змінив місце проживання, однак на останнього не покладався обов`язок повідомляти будь-кого, в тому числі і орган досудового розслідування про зміну свого місця проживання та перебування, він не мав будь-яких обмежень у виборі місця проживання. ОСОБА_6 не змінював своєї зовнішності, користувався документами на своє ім`я та використовував свій телефон, не вживав будь-яких заходів спрямованих на переховування від органу досудового розслідування. Враховуючи наведене, відсутні будь-які підстави стверджувати, що ОСОБА_6 має намір переховуватись в майбутньому від органу досудового розслідування з метою перешкоджати кримінальному провадженню, а також може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом приховування доказів, знищення речових доказів.

На час затримання ОСОБА_8 проживав в квартирі своєї матері ОСОБА_9 та вітчима ОСОБА_10 : АДРЕСА_1 , що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_6 з його матір`ю і вітчимом. Захисник наголошує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, не перебуває під наркологічним наглядом.

Зазначає про те, що з наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 08.10.2024 року вбачається, що вони не заперечують проти проживання ОСОБА_6 у належній їм квартирі та його цілодобового перебування у зазначеній квартирі у випадку обрання щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, покладення на обвинуваченого обов`язку носити електронний засіб контролю та заборони цілодобово залишати житло, нівелює ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування.

Апелянт звертає увагу, що твердження прокурора про можливість впливу на потерпілого та свідків є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях та на даному етапі кримінального провадження ризик впливу на потерпілого та свідків може бути усунений шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою з покладенням на обвинуваченого відповідного обов`язку носити електронний засіб контролю, заборони цілодобово залишати житло та заборони спілкуватися з потерпілим.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч.4 ст.422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час розгляду суд встановив, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.6 ст.152, ч.6 ст.153, ч.1 ст.301 КК України, два з яких відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Продовження найсуворішого запобіжного заходу зумовлене тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких та тяжких злочинів, із застосуванням насильства, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик переховування від правосуддя обумовлюється, серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними з цим можливими негативними для особи наслідками і, зокрема суворістю передбаченого покарання.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, останній може впливати на потерпілого шляхом насильства, залякування, примусу тощо. Небезпідставними є і доводи клопотання прокурора щодо можливості продовження злочинної діяльності.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

Посилання захисника на те, що обвинувачений раніше не судимий, на момент затримання працював приватним підприємцем, не перебуває під наркологічним наглядом, має місце реєстрації та право проживання за адресою: АДРЕСА_2 , міцні соціальні зв`язки, саме по собі не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Доводи про відсутність заявлених прокурором ризиків є необґрунтованими, оскільки клопотання прокурора містить вичерпні доводи щодо продовження існування заявлених ризиків.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, враховуючи їх сукупність, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності та продовження існування ризиків, які були враховані при застосуванні до обвинуваченого виключного запобіжного заходу, що свідчить про те, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням, оскільки вважає його таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на вимогах закону.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4