Провадження № 1-кп/715/58/25
У Х В А Л А

26 березня 2025 року селище Глибока

Глибоцький районний суду Чернівецької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретяр судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

представник потерпілого ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001213 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Синєгорія Ягодинського району Магаданської області РФ, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , начальник штабу-перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296, ч. 1 ст. 122 КК України-

ВСТАНОВИВ:

До Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшов вказаний обвинувальний акти за підсудністю відповідно до ухвали Чернівецького апеляційного суду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за можливе призначити по кримінальному провадженню судовий розгляд. При цьому просив відмовити у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту, посилаючись на його безпідставність.

Представник потерпілого ОСОБА_4 просила суд призначити судовий розгляд по розгляду кримінального провадження, у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту просила відмовити. При цьому підтримала поданий цивільний позов до ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували проти призначення судового розгляду по справі, просили суд повернути обвинувальний акт, посилаючись на його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України. зокрема, зазначали, що

- у формулюванні обвинувачення недопустимо використовувати скорочення. Обвинуваченому не є зрозумілим, яке саме ушкодження отримав потерпілий: перелом верхньої чи внутрішньої стінки гайморової пазухи, а також про яку саме з стінок йде мова ліву чи праву.

- після переліку виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, відсутнє посилання на судово-медичну експертизу, в результаті якої вони були виявлені, як було зазначено в повідомленні про підозру.

- у формулюванні обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КПК України зазначено, що «... ОСОБА_5 почав хаотично наносити удари руками ОСОБА_9 в область голови і тіла...», однак після цього вказує, зокрема, про наявність тілесних ушкоджень у вигляді «синців: по долонній поверхні нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті. Садна: по задній поверхні у верхній третині правого передпліччя; по задній поверхні лівого ліктьового згину; по задній поверхні у верхній третині лівого передпліччя; по внутрішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу; по передній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу; по передньо-внутрішній поверхні правого колінного згину». Проте, як вказано вище, про нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 саме по кінцівках у формулюванні обвинувачення нічого не зазначено.

- у формулюванні обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України вказано, що ОСОБА_5 «..маючи собі табельну вогнепальну зброю - пістолетом 9 мм ПМ серії НОМЕР_2 , не будучи при виконанні службових обов`язків...». Однак дані відомості суперечать, встановленим досудовим розслідуванням, обставинам, а саме тому, що в той день ОСОБА_5 був при виконанні службових обов`язків.

- всупереч вимогам п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України підписав обвинувальний акт «заступник начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Чернівецького районного управління поліції ГУ НП в Чернівецькій області, підполковник поліції ОСОБА_10 », в той же час на аркуші 6 доданого до акту Реєстру матеріалів досудового розслідування містяться відомості про посадову особу, яка склала цей же обвинувальний акт та реєстр, а саме значиться «..Реєстр склала: старший слідчий ОСОБА_11 », що унеможливлює ідентифікацію особи слідчого, який склав обвинувальний акт.

- на виконання вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті зазначено, що його складено слідчим 12 грудня 2022 року та затверджено прокурором 12 грудня 2022 року. Проте, як вбачається із пункту 75 розділу II Реєстру матеріалів досудового розслідування він складений та затверджений в листопаді 2022 року, тобто ідентичність врученого 12 грудня 2022 року ОСОБА_5 обвинувального акту викликає обґрунтовані сумніви.

- на виконання вимог ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додано розписку підозрюваного про його отримання. Проте в додатках до обвинувального акту зазначено також наявність розписка захисників про його отримання, що не відповідає дійсності, оскільки вказаний акт жодним із захисників станом на 12 грудня 2022 року не отриманий.

- обвинувальний акт суперечить встановленим стандартам ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Оскільки, він спільно складений та підписаний слідчим ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області та прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, тобто представниками двох окремих структур - юридичних осіб. Проте, як вбачається із обвинувального акту він надрукований на бланку слідчого відділу Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області. Як вбачається з п. 5.4 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» найменування юридичної особи автора документа має відповідати повному найменуванню, зазначеному в положенні (статуті) про юридичну особу. Нижче повного найменування (окремим рядком у центрі) розміщують скорочене найменування юридичної особи, якщо його офіційно зафіксовано в положенні (статуті). Скорочене найменування зазначають у дужках або без них. У разі оформлення документів, підготовлених кількома юридичними особами, їхнє найменування розміщують на одному рівні, а назву виду документа посередині. Ліворуч зазначають дату документа, праворуч реєстраційний індекс документа. У цьому разі зображення гербів, емблем юридичних осіб або торговельних марок (знаків для товарів і послуг) не відтворюють.

- в розділі III Реєстру матеріалів досудових розслідувань, не відображено отримані від захисника 09 грудня 2022 року докази в порядку ч. 6 ст. 290 КПК України, які сторона захисту планує використовувати на стадії судового розгляду, зокрема і ухвали про призначення експертизи, про тимчасовий доступ до речей і документів, висновки комісійної судово-медичної експертизи тощо,

- в обвинувальному акті невірно зазначено місце вчинення кримінального правопорушення. Так, зазначено, що інкриміновані підзахисному події відбувались 24.04.2022 біля будинку №29 по вул.Черетейській в м.Чернівці. Однак, як встановлено матеріалами кримінального провадження в подальшому, серед яких інформація Чернівецької міської ради та ухвала Чернівецького апеляційного суду від 04.10.2024 про визначення підсудності, такої вулиці на території міста Чернівці не існує.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого, позовну заяву потерпілого приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлено вимоги щодо змісту та форми обвинувального акта.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування та інші, передбачені ст.291 КПК України, документи.

Закон не висуває інших вимог до обвинувального акту, крім тих, які зазначенні в ст.291 КПК України.

Відповідно до положень ст.ст.314,315 КПК України завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Окрім того відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначенні ч.4 ст.291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту та форми самого обвинувального акту вимогам саме ст.291 КПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, зокрема, зазначено, що "…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави вважати, що основна мета складення та вручення обвинувального акту - це надання особі відомостей, які є достатніми для повного розуміння нею суті висунутого проти неї обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право, але не зобов`язаний, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які дійсно перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, а також він підписаний уповноваженими на те особами, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Заявляючи клопотання про повернення обвинувального акту захисники, зокрема, посилилася на те, що сформульоване прокурором обвинувачення є нечітким, неповним, суперечить встановленим обставинами справи на досудовому слідстві, зокрема, механізму нанесення тілесних ушкоджень, перебування обвинуваченого при виконанні службових обов`язків, містить скорочення, відсутнє посилання на судово-медичну експертизу, тощо.

Разом з тим, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому обсязі, які прокурор вважає встановленими.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

А тому недоліки, щодо обвинувального акту, на які вказує сторона захисту не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

Не заслуговують на увагу також посилання сторони захисту щодо того, що в обвинувальному акті зазначено невірно місце вчинення кримінального правопорушення.

Так, положення ст. 291 КПК України, серед вимог до змісту обвинувального акту, безпосередньо вимог щодо зазначення місця вчинення злочину не містять.

В свою чергу, місце, час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ст. 91 КПК України, і підлягають доказуванню під час судового розгляду по суті.

Крім того, не можуть бути підставою і для повернення обвинувального акту посилання сторони захисту на те, що в акт не відповідає стандартам ДСТУ 4163:2020.

В той час, як кримінальний процесуальний закон передбачає, що під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинувачених.

Тобто, вирішуючи питання про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, суд не вправі вирішувати ті питання, які вирішуються при розгляді кримінального провадження по суті.

Отже, у випадку повернення обвинувального акту з підстав на які вказує сторона захисту суд фактично має вийти за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично провести дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

При цьому суд звертає увагу на те, що невірне зазначення місця вчинені кримінального правопорушення не робить висунуте обвинувачення не конкретним та не зрозумілим. Також слід зауважити, що прокурор, відповідно до ст. 338 КПК України вправі у ході судового розгляду змінити обвинувачення у ході чого можуть бути усунуті зазначені вище недоліки обвинувального акту.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для повернення обвинувальних актів прокурору немає, а тому необхідно призначити судовий розгляд.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Глибоцькому районному суду Чернівецької області.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду по кримінальному провадженню.

Вирішуючи питання про прийняття цивільного позову суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Крім того, відповідно до ч.2 ст.61 КПК України права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Ч. 4 ст. 128 КПК України передбачено, що форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 128, 314, 315, 316, 317, 170-173, 177 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0001213 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч .4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України на 04 квітня 2025 року о 12 годині 00 хвилин у приміщенні Глибоцького районного суду Чернівецької області.

Про час розгляду справи повідомити прокурора, викликати у судове засідання учасників кримінального провадження.

Позовну заяву ОСОБА_9 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином прийняти до розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: