Справа № 953/1633/25
н/п 1-кс/953/1511/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 19.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

встановив :

20.02.2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. ОСОБА_3 , надіслане поштою 19.02.2025, про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 19.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, в якому просить накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події від 18.02.2025 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Синельникова, 1, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 видане Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна, що вилучено у користувача майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 видане Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , прокурор просив долучити до матеріалів кримінального провадження. Місцем зберігання транспортного засобу - автомобілю марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 прокурор просив визначити на території спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів УЛМТЗ в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 106.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Користувач майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання вбачається, що 18.02.2025 слідчим СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 здійснено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Академіка Синельникова, 1, в ході якого в у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено наступне майно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 видане Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим, на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від автомобіля марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 .

Оскільки клопотання про арешт майна надіслано до суду поштою наступного робочого дня після вилучення майна, тобто 19.02.2025, слідчий суддя вважає його таким, що подано прокурором у строки, визначені ч.5 ст.171 КПК України.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідноп. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

З матеріалів клопотання вбачається, що ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України з обставин того, що 18.02.2025 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Синельникова, 1, працівниками УПП в Харківській області, зупинено транспортний засіб - автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , яке має ознаки підробки.

18.02.2025 слідчим СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 здійснено огляд місця події за адресою: м. Харків, вул. Академіка Синельникова, 1, в ході якого в у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено наступне майно: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 видане Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим, на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 ; ключі від вказаного автомобіля.

Згідно рапорту співробітника УПП в Харківській області ОСОБА_6 , під час несення служби у складі екіпажу НОМЕР_3, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Синельникова, 1, було зупинено ТЗ - автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів виявилось, що свідоцтво про реєстрацію ТЗ має ознаки підробки, а саме: відсутні захисні елементи, шрифт нанесений не друкарським способом, бланк виготовлений кустарним способом.

Вищевказані вилучені в ході огляду предмети є речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР №0000091 від 19.02.2025.

За ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Враховуючи положення ст. 98 КПК України, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 видане Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим, на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 є речовим доказом, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту на вказане у клопотанні майно, є забезпечення збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Прокурором доведено, що вилучене свідоцтво яке містить ознаки підробки , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що вилучене свідоцтво містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження №0000091 від 19.02.2025, за наявності достатніх підстав вважати, що свідоцтво відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучене свідоцтво підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для накладання арешту на сам автомобіль та ключі від нього.

Так, згідно витягу з ЄРДР №0000091 від 19.02.2025 кваліфікація вчиненого діяння внесена за ч.4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 КК України є підроблені документи, проте у володільця вилучені не тільки документи, а також автомобіль, ключі від нього, що не може бути предметом кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 КК України та не відповідає критеріям речових доказів по кримінальному правопорушенню, по використанню підробленого документа.

Прийняття слідчим постанови про визнання вилученого автомобіля та ключів від нього речовими доказами, не перетворює їх на речові докази, у розуміння положень ст.ст.98, 358 КК України. Більш того, сама постанова є необґрунтованою.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти ( рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Крім того, під час вирішення питання накладення арешту на майно слід врахувати положення статті 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи відсутність обумовлених критеріїв визначених ст. 98 КПК України та існуючого порушення норм процесуального права з питань доведення дієвості та необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту автомобіля та ключів від нього, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладання арешту на автомобіль та ключі, в зв`язку з його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 117, 170 - 173,117, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження на вилучене 18.02.2025 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Академіка Синельникова, 1, майно, а саме:

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 ;

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого Севастопольським МРЕВ при УДАІ в АР Крим на автомобіль марки "MITSUBISHI" моделі "PAJERO" д.н.з. НОМЕР_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000091 від 19.02.2025 року

В іншій частині в задоволені клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1