Справа № 634/1161/24
Провадження № 1-кп/634/49/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2025 рокусел. Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Сахновщина Харківської області кримінальне провадження №0000952 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брисі Лохвицького району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України,

встановив:

У період часу з квітня 2024 по липень 2024 року, ОСОБА_6 маючи умисел на зайняття земельної ділянки в зоні санітарної охорони, діючи всупереч вимогам статей 113, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також статей 60, 61 Земельного Кодексу України, в порушення ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», у порушення ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, а також вказаними статями, передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, самовільно зайняв земельну ділянку в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту річки «Оріль», яка розташована в межах с. Малі Бучки Берестинського району Харківської області.

Продовжуючи свій злочинний умисел, у період часу з квітня 2024 по вересень 2024 року, за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї та державної реєстрації, в порушення ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466, що передбачають загальний порядок видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт, без отримання вказаного дозволу відповідного органу, ОСОБА_6 в прибережній захисній смузі на відстані 8 м. від берегової лінії річки «Оріль» на земельній ділянці, що знаходиться в межах с. Малі Бучки Берестинського району Харківської області побудував об`єкт будівництва, що пов`язаний з земельною ділянкою, збудований з залізо-бетонних та дерев`яних стовпців на цементно-піщаній суміші, дерев`яного каркасу та азбоцементних хвилястих листів, який неможливо перемістити без руйнування конструкції, розміром 4,40 м. х 6,80 м., чим порушив вимоги статей 60, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг навколо водойм, та інших вимог вищевказаних Законів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що у період часу з квітня по вересень 2024 року, точної дати не пам`ятає, він побудував споруду з залізо-бетонних та дерев`яних стовпців на цементно-піщаній суміші, дерев`яного каркасу та азбоцементних хвилястих листів в прибережній смузі на відстані 8 м. від берегової лінії річки «Оріль» на земельній ділянці, що знаходиться в межах с. Малі Бучки Берестинського району Харківської області. В скоєному щиро розкаюється.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання пояснив, що працівниками поліції його було запрошено в якості спеціаліста під час огляду самовільно збудованої споруди. Він підтвердив, що споруда побудована з залізо-бетонних та дерев`яних стовпців на цементно-піщаній суміші, дерев`яного каркасу та азбоцементних хвилястих листів в прибережній смузі річки «Оріль» в с. Малі Бучки Берестинського району Харківської області. Вказану споруду неможливо перемістити без руйнування конструкції.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.

Судом роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 , своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, свідка ОСОБА_7 та дослідження матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до земель в охоронних зонах.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що він не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 від 13.12.2024 року, згідно якої Красноградський РС №3 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області вважає, що у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, та середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства лише за умови здійснення з боку органу пробації нагляду за засудженим.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючу покарання обставину, особу ОСОБА_6 , його відношення до скоєного злочину, та вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі і застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило, а суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, призначивши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: об`єкт будівництва, що пов`язаний з ґрунтовим фундаментом, який виготовлений на цементно-піщаній суміші та заглиблений ґрунт, дерев`яного каркасу та азбоцементних хвилястих листів, який неможливо перемістити без руйнування конструкції, розміром 6,80 м. Х 4,40 м. знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: