Справа № 576/1215/18
Провадження № 1-кп/576/3/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 , його захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000157 від 27.03.2017 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Радянське Білозірського району Херсонської області, одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, проживаючого у

АДРЕСА_1 , судимого 05.01.2016 р. Путивльським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у невстановлений час вступив у змову з невідомими особами, у тому числі тими, що постійно проживають на території рф, з метою систематичного порушення митного законодавства України, а саме переміщення через Державний кордон України транспортних засобів поза встановленими пунктами пропуску на ділянці, підконтрольній відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою забезпечення вчинення власних протиправних дій, ОСОБА_4 25.03.2017 близько 14:00 год., перебуваючи біля магазину «ЛОНДА», розташованого по вул. Шевченка, м. Глухів, запропонував начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , який відповідно до примітки 2 ст. 368 КК України є службовою особою, що займає відповідальне становище, як керівник органу державної влади, неправомірну вигоду, а саме 200 доларів США та 1 транспортний засіб, переміщений поза встановленими пунктами пропуску.

В свою чергу ОСОБА_6 , не надаючи згоду ОСОБА_4 , звернувся до поліції з метою подальшого викриття осіб, які готуються до вчинення правопорушення.

Так, 04.08.2017, після переміщення на територію України автомобіля УАЗ «Патріот» поза встановленими пунктами пропуску на ділянці, підконтрольній відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , перебуваючи на території АЗС «SUNOIL», розташованої по вул. Києво-Московській, 17 в м. Глухів Сумської області, о 12:50 год., усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, надав начальнику ВПС «Шалигіне» ім. П. Калнишевського Сумського прикордонного загону ОСОБА_6 200 доларів США, як неправомірну вигоду за не перешкоджання вищевказаним діям, безпосередньо після чого ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, в результаті умисних дій, які виразилися у наданні 04.08.2017 начальнику ВПС «Шалигіне» ім. П. Калнишевського Сумського прикордонного загону ОСОБА_6 200 доларів США за не перешкоджання переміщенню автомобіля УАЗ «Патріот» на територію України поза встановленими пунктами пропуску, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, тобто у наданні службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, дії з використанням службового становища.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Він показав, що у 2017 році до нього додому приїздив дільничний інспектор прикордонної служби ОСОБА_7 , з яким раніше він був добре знайомий так як той працював у ОСОБА_8 та бував у нього вдома і вони підтримували спілкування. У ході зустрічі ОСОБА_7 просив його зустрітись із своїм начальником. Він погодився і через декілька днів зустрівся із ОСОБА_6 у м. Глухів. Зустрічався з ним декілька разів і розмови відбувались без якоїсь конкретики. На одній із зустрічей ОСОБА_6 звів його із своїм знайомим на ім`я ОСОБА_9 з м. Білопілля. ОСОБА_6 попросив його щоб він допоміг ОСОБА_9 , а він в свою чергу закриє всі питання. Допомога стосувалась питання переміщення товарів через кордон поза митним контролем. Через деякий час він зустрівся з ОСОБА_9 у м. Глухові біля повороту на сміттєзвалище. ОСОБА_9 попросив зустріти автомобіль УАЗ, який приїде з рф. Він погодився допомогти. Потім йому подзвонив ОСОБА_6 та попросив про зустріч. Вони зустрілись і ОСОБА_6 спитав де це буде. Він розповів йому приблизно де та коли це буде (переміщення автомобіля). Далі, через деякий час йому знову зателефонував ОСОБА_9 , який дав йому номер чоловіка, який буде везти УАЗ з рф. Він зателефонував йому і вони домовились про місце де зустрінуться на кордоні. Він зустрів того чоловіка на УАЗі біля с. Ходине, де той перетнув кордон. Далі вони вже удвох поїхали польовою дорогою до с. Веселе. Він показував якою дорогою їхати. У с. Веселе їх вже чекав ОСОБА_9 , який віддав йому гроші за допомогу. Яку суму грошей йому дали, він не пам`ятає. Після цього на наступний день він зустрівся з ОСОБА_6 на заправці та дав йому гроші у якості подяки. Скільки грошей віддав та в якій валюті не пам`ятає. Цю інформацію слідчому раніше не говорив, бо слідчий нічого не запитував.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_6 показав про наступне.

З березня 2016 року до кінця серпня 2017 року займав посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мав посадові обов`язки з організації державного кордону України на ділянці Глухівського району. У березні 2017 року до нього підійшов підлеглий військовослужбовець ОСОБА_10 і дав йому номер телефону ОСОБА_11 та сказав, що той бажає з ним зустрітись. Раніше особисто він ОСОБА_12 не знав, але мав певну інформацію, що той може бути причетним до діяльності з порушення кордону. Приблизно 25 березня 2017 року він зателефонував ОСОБА_12 і вони домовились про зустріч. Здається зустріч була у той же день у центрі м. Глухів біля магазину «Лонда». Під час розмови ОСОБА_12 без конкретики запропонував йому співпрацю щодо незаконного переміщення транспортних засобів через державний кордон з рф в Україну. Того дня ОСОБА_12 йому особливо не пояснив про деталі такої співпраці. Сказав, що є транспортні засоби в рф, які переправляються в Україну і за це він може надати гроші у якості подяки, десь від ста до двохсот доларів. Більш нічого конкретного не сказав і розмова закінчилась. На цю пропозицію він йому нічого не відповів, але погодився на наступну зустріч, якщо у ОСОБА_12 буде якась конкретика. Далі, він проінформував про цю зустріч відділ внутрішньої безпеки, який організував взаємодію з правоохоронними органами, після чого він 27 березня 2017 року звернувся до прокуратури і написав заяву про спробу втягнення у протиправну діяльність його і можливо його підлеглого. Через деякий час він виступив ініціатором другої зустрічі з ОСОБА_12 . Вони зустрілися на заправці. Під час зустрічі він спитав ОСОБА_12 чи з`явилась в нього якась конкретика. Той не мав ніякої конкретики і бесіда відбулась на загальні теми. Потім вже пізніше, приблизно в липні, він побачив пропущений дзвінок від ОСОБА_12 , після чого перетелефонував і вони зустрілись у с. Соснівка біля ферми. ОСОБА_12 сказав, що є робота і потрібно переправити автомобіль УАЗ Патріот в обхід пункту пропуску з рф в Україну. ОСОБА_12 сказав, що йому треба інформацію де будуть наряди. Він йому нічого не відповів і розмова закінчилась. Далі, 3 липня 2017 року ОСОБА_13 зателефонував йому і сказав, що все зробив, з чого він зрозумів, що той вже незаконно переправив машину в Україну. Сказав, що не може зустрітися цього дня і запропонував зустрітись наступного дня для того, щоб віддячити. Зранку вони здзвонилися і домовились зустрітись на заправці Сан оіл. Під час зустрічі ОСОБА_12 сказав, що він все зробив і передав йому кошти 200 доларів та повідомив, що вжив заходи щодо знищення ознак порушення кордону. Після цього ОСОБА_12 затримали. Ніяких вказівок своїм підлеглим щодо безперешкодного в`їзду автомобіля він не давав. Також, ніякої інформації щодо місця розташування нарядів він ОСОБА_12 не надав і навіщо той дав йому неправомірну вигоду він не може сказати, можливо це було тому, що ОСОБА_12 вважав, що він йому допоміг.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_7 основного та додаткового допиту показав, що на початку 2017 року проходив службу у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » начальником дільничних інспекторів. Його безпосереднім начальником був ОСОБА_6 . У квітні 2017 року до нього підійшов ОСОБА_14 , який є кумом ОСОБА_11 і запропонував йому переправити автомобіль через кордон з рф. Він відповів йому, що він таких питань не вирішує і відмовив йому. Про цей факт одразу доповів своєму начальнику ОСОБА_6 . Десь через тиждень йому знову зателефонував ОСОБА_15 і попросив телефон начальника. Він не дав йому номер телефону і доповів про це ОСОБА_6 . Той сказав, що можна дати його номер телефону, що він і зробив. Що було далі, йому взагалі нічого не відомо. З ОСОБА_16 він знайомий з часів початку своєї роботи на посаді. Знав його, часто з ним розмовляв. Був у нього один раз вдома, коли ОСОБА_4 купив будинок у с. Сваркове. Питання щодо переміщення транспортних засобів через кордон, він з ОСОБА_4 не обговорював.

Свідок сторони захисту ОСОБА_17 показала, що вона є дружиною ОСОБА_4 . Їй відомий дільничний інспектор прикордонної служби ОСОБА_7 . Він раз чи два на тиждень приїздив до її чоловіка у 2017 році додому, де вони проживали. Про що вони спілкувались їй невідомо. Зі слів чоловіка їй стало відомо, що ОСОБА_7 приїздив до нього та пропонував роботу.

Свідок сторони захисту ОСОБА_18 показав, що він є хрещеним дитини ОСОБА_4 і йому відомий ОСОБА_7 , оскільки він був дільничним інспектором прикордонної служби у їх селі. З ним він ніяких відносин не підтримував та нічого не пропонував і не телефонував.

Судом також були досліджені надані стороною обвинувачення наступні докази та процесуальні документи.

Витяг з кримінального провадження № 0000157, з якого слідує, що відомості про це кримінальне провадження були внесені 27.03.2017 р. об 11 год. 25 хв. на підставі заяви ОСОБА_6 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 369 КК України. Прокурорами зазначені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Відомості про слідчого відсутні. У фабулі правопорушення без деталей зазначено, що фізична особа пропонує неправомірну вигоду посадовій особі правоохоронного органу (т.1 а.с.202).

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.03.2017 р., з якого слідує, що цього дня о 9-й годині у м. Суми начальник відділу прикордонної служби ОСОБА_6 звернувся до прокурора відділу Сумської обласної прокуратури ОСОБА_19 із заявою про вчинення злочину. У заяві він вказував, що з кінця 2016 року ОСОБА_4 намагається встановити позаслужбові стосунки з метою надання неправомірної вигоди за не перешкоджання незаконному переміщенню транспортних засобів поза пунктами пропуску через державний кордон України. У заяві зазначено, що він особисто не зустрічався із ОСОБА_4 . До вчинення злочину також може бути причетний і ОСОБА_22 . Очевидців вчинення правопорушення не було (т.1 а.с.203-205).

Витяги з наказів ІНФОРМАЦІЯ_4 № 173-ос від 15.03.2016 р., № 173-ос від 05.09.2017 р., роздруківку посадової інструкції начальника відділу прикордонної служби, що були отримані на запит слідчого від 28.09.2017 р., з яких слідує, що ОСОБА_6 з 15.03.2016 р. по 05.09.2017 р. займав посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та мав за цією посадою визначені посадові обов`язки (т.1 а.с.206-213).

Протокол обшуку від 04.08.2017 р., який був проведений на підставі ували Зарічного районного суду м. Суми від 02.08.2017 р. У протоколі зазначено, що під час обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 було вилучено три тримачі від сім-карток (т.1 а.с.214-220).

Протокол огляду від 07.08.2017 р., у якому зазначено, що слідчий оглянув: грошові кошти в сумі 200 доларів США (дві купюри номіналом по 100 доларів США кожна: № KL27748104B та № KL86231207B), які видані ОСОБА_6 під час допиту в якості свідка 04.08.2017 р.; вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_4 мобільний телефон FLY IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 з номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , мобільний телефон SAMSUNG IMEI НОМЕР_5 , з номером мобільного телефону НОМЕР_6 , грошові кошти в сумі 7 241 (сім тисяч двісті сорок одна) грн. (купюри номіналами в 500 грн. - 14 шт., в 200 грн. - 1 шт., в 20 грн. - 1шт., в 10 грн. - 2 шт., в 1 грн. - 1 шт.), каблучку; вилучені під час обшуку 04.08.2017 р. за місцем мешкання ОСОБА_4 тримач від SIM-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС» (Vodafone), з номером телефону НОМЕР_7 , тримач від SIM-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером телефону НОМЕР_8 , тримач від SIM-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером телефону НОМЕР_9 (т.1 а.с.221-226).

Протоколи оглядів від 09.08.2017 р. та від 27.09.2017 р., у яких зазначено, що слідчий додатково оглядав вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_4 речі у зв`язку із поверненням ОСОБА_4 каблучки та необхідністю визначення місця зберігання грошових коштів (т.1 а.с.229, 240-243).

Постанову про визнання речей та документів речовими доказами від 07.08.2017 р., ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2017 р., винесені за клопотаннями слідчого, постанову про визначення місця зберігання речових доказів, з яких слідує, що грошові кошти в сумі 200 доларів США, які видані ОСОБА_6 під час допиту в якості свідка 04.08.2017 р., вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_4 мобільні телефони та гроші і вилучені під час обшуку 04.08.2017 р. за місцем мешкання ОСОБА_4 тримачі від сім-карток, визнані речовими доказами по справі і на них накладено арешт та визначено місце зберігання (т.1 а.с.227-228, 231-239, т.2 а.с.1-3, 144).

Матеріали журналу єдиного обліку заяв і повідомлень № 3016 від 04.08.2017 р. надані на запит слідчого від 08.08.2017 р., у яких зазначається, що 04.08.2017 р. о 16 год. 47 хв. до чергової частини Глухівського відділу поліції по лінії 102 надійшло повідомлення від чергового відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про те, що мобільною групою ОБПК Суми № 1, 04.08.2017 р. о 16 год. 10 хв. на околиці м. Глухів виявлено легковий автомобіль УАЗ Патріот без номерних знаків, який здійснив порушення державного кордону з рф с. Старомиколаївка та с. Ходіно в районі інформаційного покажчика № 1450. За наслідками цього повідомлення слідчим протоколом огляду було вилучено цей автомобіль (т.2 а.с.5-10).

Протокол огляду від 26.09.2017 р., у якому зафіксовано результати огляду автомобіля УАЗ «Патріот» без номерних знаків номер шасі НОМЕР_10 (т.2 а.с.11-20).

Постанову про визнання речей та документів речовими доказами від 26.09.2017 р., якою автомобіль УАЗ «Патріот» з ключами визнані речовими доказами та визначено їх місце зберігання (т.2 а.с.21-22).

Довідку Національного банку України від 25.09.2017 р., надану на запит слідчого, якою стверджується, що станом на 04.08.2017 р. встановлено курс гривні до долару США: за 100 доларів США - 2588,5752 грн. (т.2 а.с.23-24).

Клопотання прокурора про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 04.04.2017 р., у якому прокурор просив надати дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_4 негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контролю особи, строком на 60 діб (т.2 а.с.129-130).

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05.04.2017 р., якою надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_4 негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контролю особи, строком на 15 діб (т.2 а.с.25-26).

Протокол за результатами аудіо-, відео контролю особи від 21.04.2017 р. (аудіо-, відео файли досліджені судом і містяться на флеш носії на диску у т.2 а.с.36, 70), у якому зафіксовано зміст розмови між начальником прикордонної служби ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що відбулась під час їхньої зустрічі 11.04.2017 р. Зокрема, під час цієї розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , що закінчуються перевірки та запитав у нього, що він пропонує, скільки людей буде залучати той і скільки він та коли саме. ОСОБА_4 відповів, що йому потрібна інформація, де можна проскочити (судячи зі змісту кордон). У відповідь ОСОБА_6 попросив повідомити більш конкретно, що його цікавить, щоб він міг на це вплинути та повідомити як все це буде відбуватися, як він буде йому телефонувати. ОСОБА_4 сказав, що буде телефонувати з іншого номера (т.2 а.с.28-36).

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01.08.2017 р., якою надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_4 негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо-, відео контролю особи, строком на 30 днів (т.2 а.с.37-38).

Протокол за результатами аудіо-, відео контролю особи від 29.08.2017 р. (аудіо-, відео файли досліджені судом і містяться на флеш носії на диску у т.2 а.с.46, 69), у якому зафіксовано зміст розмов між начальником прикордонної служби ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що відбулись під час їхніх зустрічей 01.08.2017 р. та 04.08.2017 р. Зі змісту розмови, що відбулась 01.08.2017 р. слідує, що вона стосувалась підготовки переміщення транспортного засобу УАЗ через кордон. В цій розмові не було прямої згадки про гроші або неправомірну вигоду, акцент робився на підготовці до переміщення транспортного засобу, яке повинно було відбутися завтра або післязавтра. Зі змісту розмови, що відбулась 04.08.2017 р. слідує, що ОСОБА_6 цікавився як учора все пройшло (судячи із контексту переміщення транспортного засобу), де це було, чи були проблеми та чи вдалося уникнути слідів, на що ОСОБА_4 відповів про місце, де був в`їзд та повідомив, що проблем не було і в нього забрали машину. Далі ОСОБА_6 запитує чи розрахувалися із ним і скільки він заробив. ОСОБА_4 сказав, що з ним розрахувалися рублями і він міняв їх на долари після чого передав ОСОБА_6 200 доларів і сказав, що це як домовлялись. ОСОБА_6 перепитав, що це йому за машину, на що ОСОБА_4 відповів, що так (т.2 а.с.39-46).

Постанову прокурора від 03.08.2017 р. про контроль за вчиненням злочину, згідно якої прокурором ухвалено рішення про проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії у формі спеціального слідчого експерименту, шляхом надання начальнику прикордонної служби ОСОБА_6 можливості допустити переміщення через державний кордон України з території рф поза митним контролем автомобіля УАЗ «Патріот» та подальшого отримання від ОСОБА_4 200 доларів США. Крім цього, у цій постанові зазначено, що ОСОБА_4 29.07.2017 р. звернувся до ОСОБА_6 з пропозицією передати неправомірну вигоду 200 доларів США (т.2 а.с.83-84).

Протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 29.08.2017 р. У протоколі зазначається про результати виконання постанови про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (т.2 а.с.80-81).

Суд, дослідивши і оцінивши представлені сторонами докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а всі докази в сукупності - і з точки зору достатності для вирішення даної справи, приходить до наступних висновків.

Сторона захисту ставила під сумнів в цілому усі докази по справі і наполягала на виправданні обвинуваченого. Зокрема, сторона захисту заявила про провокацію з боку правоохоронних органів, наявність якої за змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод робить неможливим подальше використання доказів, отриманих в ході таких дій.

Суд відзначає, що сторона захисту стверджувала, що обвинувачений був спровокований передати неправомірну вигоду самими правоохоронцями. Саме від останніх виходила ініціатива контактів, пропозиції, а також саме вони сприяли у переміщенні транспортного засобу.

Суд погоджується з тим, що ці та інші обставини, на які посилався захист, свідчать про те, що у цій справі питання провокації не було відверто необґрунтованим. Тому, суд буде вважати цю справу такою, що піднімає питання провокації злочину і вимагає ретельної перевірки всіх обставин, які важливі для вирішення цього питання.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини підбурювання з боку правоохоронних органів має місце, коли залучені працівники поліції - чи то працівники служб безпеки, чи особи, які діють за їхніми вказівками - не обмежуються по суті пасивним розслідуванням злочинної діяльності, а чинять на суб`єкта такий вплив, що підбурюють його до вчинення кримінального правопорушення, яке інакше б не було вчинено, аби уможливити встановлення кримінального правопорушення, тобто надати докази і порушити кримінальну справу. Щоб відрізнити провокацію, яка порушує п. 1 ст. 6 Конвенції, від допустимої поведінки під час використання законних негласних методів оперативної діяльності під час розслідування кримінальних справ, розгляд скарг на провокацію відбувається на підставі перевірки двох аспектів підбурювання: матеріального та процесуального.

В рамках перевірки матеріального критерію провокації необхідно встановити, чи міг бути відповідний злочин скоєний без втручання влади, тобто чи було розслідування «по суті пасивним». Вирішуючи, чи було розслідування «по суті пасивним», слід вивчити причини, що лежать в основі таємної операції, зокрема, чи існують об`єктивні підозри про те, що заявник був залучений до кримінальної діяльності або був схильний до вчинення злочину та поведінку органів, які здійснюють це, зокрема, чи вплинула влада на заявника таким чином, як підбурювання до вчинення злочину, якого взагалі не було б вчинено, з метою встановлення правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Яхимович проти України» від 16.12.2021 р., заява № 23476/15, пункти 31-33).

Крім того, будь-яка таємна операція повинна відповідати вимозі щодо проведення розслідування в основному пасивний спосіб. Тому в кожному випадку вкрай важливо встановити, чи кримінальне діяння вже відбувалося на момент втручання поліції. Зокрема, слідчі органи повинні показати, що вони володіли конкретними, об`єктивними та перевіреними доказами, що свідчать про те, що були зроблені перші кроки для вчинення дій, що становлять правопорушення, і що злочинне діяння вже було розпочато на момент втручання поліції (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Чохонелідзе проти Грузії» від 28.06.2018 р., заява № 31536/07, пункти 44-45).

Відмова слідчих органів від пасивної позиції асоціюється з такими діями, як ініціатива в контакті із заявником, повторення пропозиції незважаючи на її початкову відмову, наполегливі спонукання. Особа може бути спровокована також у тому випадку, якщо вона не безпосередньо контактувала з поліцейськими, які працюють під прикриттям, але була залучена до правопорушення співучасником, якого безпосередньо спонукала до вчинення правопорушення поліція. Наявність провокації також може бути визнана у випадку створення поліцією безпечного маршруту для імпорту наркотиків (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Акбай та інші проти Німеччини» від 15.10.2020 р., заява № 40495/15, пункти 116-117, 127, 130).

Якщо під час перевірки матеріального аспекту провокації, на підставі наявної інформації можна з достатнім ступенем впевненості встановити, що національні органи влади розслідували діяльність заявника по суті пасивно і не підбурювали його до вчинення злочину, цього зазвичай буде достатньо для висновку, що подальше використання у кримінальному провадженні доказів, отриманих у результаті проведення негласної слідчої дії, не порушуватиме питання за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Проте, якщо висновки під час перевірки матеріального аспекту є непереконливими у зв`язку з браком інформації в матеріалах справи, відсутність розкриття або суперечності в інтерпретації сторонами подій, або якщо на підставі перевірки матеріального аспекту встановлено, що заявник був підданий підбурюванню всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, слід перейти, в якості другого кроку, до перевірки процесуального аспекту підбурювання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Яхимович проти України» від 16.12.2021 р., заява № 23476/15, пункти 43-44).

Процесуальний аспект підбурювання полягає у тому як національні суди відреагували на скаргу заявника стосовно підбурювання. Обов`язок довести відсутність підбурювання покладається на сторону обвинувачення, за умови, що скарги обвинуваченого не є абсолютно неправдоподібними. На практиці відсутність формальних підстав на проведення таємних заходів і нагляду за ними можуть перешкодити звільненню органів влади від зазначеного тягаря (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Матановіч проти Хорватії» від 04.04.2017 р., заява № 2742/12, пункт 130).

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 свідчив, що саме ОСОБА_6 був ініціатором надання неправомірної вигоди, оскільки неодноразово призначав йому зустрічі, познайомив його із чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , якому попросив допомогти із переміщенням товарів через кордон, а він в свою чергу закриє всі питання з цього приводу, тощо.

Досліджуючи питання провокації у даному кримінальному провадженні за матеріальним критерієм, суд перш за все звертає увагу на ту обставину, що обвинувачений хоч у минулому й мав судимості за хуліганство та незаконне зберігання зброї, проте він не вчиняв злочини пов`язані із корупцією та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що він міг бути причетним до незаконної діяльності пов`язаної із цим.

Далі суд звертає увагу на той факт, що із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.03.2017 р., слідує, що цього дня ОСОБА_6 повідомив працівникам прокуратури, що з кінця 2016 року ОСОБА_4 намагається встановити позаслужбові стосунки з метою надання неправомірної вигоди і він особисто не зустрічався із ОСОБА_4 (т.1 а.с.203-205).

Той факт, що на момент ініціювання негласних слідчих дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не мали між собою зустрічей стверджується як клопотанням прокурора про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій від 04.04.2017 р., і так ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05.04.2017 р., де серед іншого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що особисто ОСОБА_4 з ОСОБА_6 не спілкувався, але через різних людей пропонував з ним зустрітись та обговорити питання сприяння останнього за винагороду в його протиправній діяльності. Останній раз такі пропозиції передавались через ОСОБА_7 тиждень тому (т.2 а.с. 25-26, 129-130).

За таких обставин, коли досудове розслідування встановило, що особисто ОСОБА_4 з ОСОБА_6 не спілкувались, то неможливо стверджувати, що злочинне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вже було розпочато на момент втручання правоохоронних органів.

Отже, до втручання у справу правоохоронних органів не було реальних домовленостей або фактів, які свідчили б про готовність ОСОБА_4 до вчинення злочину.

Далі, вже після того, як правоохоронні органи розпочали досудове розслідування і отримали дозвіл на проведення негласних слідчих заходів вони зафіксували три зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і провели контроль за вчиненням злочину.

Перша зустріч, що була зафіксована, відбулась 11.04.2017 р. (т.2 а.с.28-36). Як свідчив у судовому засіданні ОСОБА_6 ця зустріч відбулась з його ініціативи. Оскільки, як сам ОСОБА_6 був працівником правоохоронного органу, так і знаходився під контролем органу досудового розслідування, то суд приходить до висновку, що ця зустріч відбулась із ініціативи правоохоронних органів.

Під час розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , що закінчуються перевірки та запитав у нього, що він пропонує, скільки людей буде залучати той і скільки йому треба буде людей підключати та коли саме. ОСОБА_4 відповів, що йому потрібна інформація, де можна проскочити. У відповідь ОСОБА_6 попросив повідомити більш конкретно, що його цікавить, щоб він міг на це вплинути та повідомити як все це буде відбуватися.

Проаналізувавши детально весь текст стенограми, суд зазначає, що під час цієї розмови роль ОСОБА_6 не була суто пасивною, а останній прямо підтримав тему, яка стосувалася незаконного переміщення транспортних засобів через державний кордон. ОСОБА_6 активно розпитував ОСОБА_4 про його пропозиції, зокрема: «що саме ти пропонуєш ?», «скільки людей буде залучено з твого боку?», «я повинен знати обов`язково, скільки мені треба людей підключати?», «коли саме планується переміщення?». Коли ОСОБА_4 відповідав узагальнено, ОСОБА_6 підштовхував його до конкретизації, наприклад: «мені потрібна чітка інформація, якщо ти хочеш, щоб я міг щось зробити». Ці фрази демонструють, що ОСОБА_6 не лише слухав ОСОБА_4 , а й активно формував бесіду, ставлячи запитання, які спрямовували ОСОБА_4 на подальші конкретні дії. В кінці розмови ОСОБА_6 дав зрозуміти, що розмова не завершена, а може продовжуватися, зазначивши: «давай поговоримо далі, якщо буде щось конкретне».

Оцінюючи вказану розмову на предмет підбурювання до вчинення злочину, суд зазначає, що правоохоронець, має дотримуватися принципу нейтральності та запобігати незаконним діям, а не бути каталізатором створюючи передумови для надання неправомірної вигоди. Правоохоронець, який веде розмову на тему незаконного переміщення товарів, може створити враження, що такі дії є допустимими або навіть бажаними, що може вплинути на наміри іншої особи.

В даній ситуації хоч у цій розмові й не було згадки про неправомірну вигоду, однак ОСОБА_6 , який сам почав та активно підтримував тему незаконного переміщення товарів, натякаючи на те, що він готовий до такої діяльності, міг стимулювати ОСОБА_4 до подальших дій, зокрема й до виникнення або розвитку умислу на надання неправомірної вигоди.

Друга зустріч, що була зафіксована, відбулась 01.08.2017 р. (т.2 а.с.39-46). Як свідчив у судовому засіданні ОСОБА_6 , ця зустріч відбулась з його ініціативи у відповідь на пропущений телефонний дзвінок від ОСОБА_4 .

Розмова стосувалась підготовки переміщення транспортного засобу УАЗ через кордон, яке повинно було відбутися завтра або післязавтра.

Під час розмови ОСОБА_6 встановлював обставини, які стосуються можливого незаконного переміщення транспортного засобу через кордон. ОСОБА_4 відповідав йому про можливі варіанти. Зазначив, що це буде завтра або післязавтра.

Проаналізувавши детально весь текст стенограми, суд зазначає, що під час цієї розмови ОСОБА_6 через свою поведінку і репліки створював у ОСОБА_4 відчуття безпеки та те, що ситуація щодо незаконного переміщення транспортного засобу повністю буде ним контрольована.

Зокрема, ОСОБА_6 просив ОСОБА_4 повідомити його заздалегідь про точний час і обставини заїзду транспортного засобу. На що ОСОБА_4 відповів: «звісно, а як я поїду просто». В кінці розмови ОСОБА_6 підкреслив, що ситуація на кордоні повністю ним контролюється. Зокрема це видно з діалогу, де ОСОБА_4 сказав: «щось Ваших там зовсім немає… сьогодні там був», на що ОСОБА_6 відповів «то тобі так здається…», «маскуються?», «ну звісно».

Суд ще раз відзначає, що ОСОБА_6 під час цієї розмови своєю поведінкою і мовою створював у ОСОБА_4 відчуття, що переміщення транспортного засобу буде безпечним і контрольованим. Його репліки та обговорення деталей маршруту підсилювали гарантії того, що жодних проблем на кордоні не виникне.

Крім того, суд звертає увагу, що під час цієї розмови, після обговорення основних деталей переміщення транспортного засобу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відбувся діалог наступного змісту: ОСОБА_6 запитав: «я тебе почув. Ну і що ти пропонуєш?». ОСОБА_4 відповів: «що пропоную?». ОСОБА_6 запитав: «ну далі, що будем робити? Чекаю дзвінка від тебе?». ОСОБА_4 відповів: «ну так. Як визначимся я набираю. Можу під`їхати, як вийде».

Суд звертає увагу, що із контексту розмови вбачається, що фраза ОСОБА_6 «що ти пропонуєш?» була висловлена як непрямий натяк на очікування від ОСОБА_4 конкретної пропозиції, пов`язаної з неправомірною вигодою, яку необхідно передати після заїзду транспортного засобу.

Далі, суд відзначає, що як видно із матеріалів цієї справи, 03.08.2017 р. прокурор приймає постанову про проведення негласних слідчих (розшукових) дій - контроль за вчиненням злочину (т.2 а.с.83-84). У відповідності до цієї постанови з метою встановлення і викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 прокурор ухвалив рішення провести цю негласну слідчу дію у формі спеціального слідчого експерименту, шляхом надання начальнику прикордонної служби ОСОБА_6 можливості допустити переміщення через державний кордон України з території рф поза митним контролем автомобіля УАЗ «Патріот» та подальшого отримання від ОСОБА_4 200 доларів США.

Із протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 29.08.2017 р. (т.2 а.с.80-81) слідує, що у межах санкціонованої прокурором таємної слідчої дії зафіксовано, як 03.08.2017 р. у період часу із 14 до 16 години ОСОБА_4 з невстановленими особами здійснив переміщення через кордон автомобіля УАЗ, який наступного дня після затримання ОСОБА_4 був вилучений поліцією за повідомленням прикордонників (т.2 а.с.5-10).

Виходячи з того, що як сам ОСОБА_6 знав зі слів ОСОБА_4 про місце можливого порушення кордону, так і органи досудового розслідування, які самі санкціонували незаконне переміщення транспортного засобу, супроводжували цю негласну слідчу дію, а потім затримали цей транспортний засіб, незаконне переміщення відбулось повністю під контролем правоохоронних органів.

Третя зустріч, що була зафіксована, відбулась 04.08.2017 р. (т.2 а.с.39-46). Ця зустріч відбулась на наступний день після того, як ОСОБА_4 здійснив незаконний перетин транспортного засобу. Під час цієї зустрічі ОСОБА_6 уточнив деталі маршруту, ситуацію з місцевістю та заходами щодо маскування слідів транспортного засобу. В свою чергу ОСОБА_4 передав ОСОБА_6 гроші в сумі 200 доларів США, які останній прийняв від нього та уточнив, що це гроші за машину. Після цього, правоохоронні органи затримали ОСОБА_4 .

Проаналізувавши всі приведені вище докази у їх сукупності на предмет того чи були дії ОСОБА_4 щодо надання неправомірної вигоди викликані його власним умислом, або ж чи створювали правоохоронці сильний тиск або умови, які стимулювали його до вчинення злочину, суд виходить з наступного.

До втручання правоохоронних органів не було ніяких фактів, які б свідчили про початок злочинного діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Однак, після того як правоохоронці відкрили кримінальне провадження і почали проводити негласні слідчі дії, неможливо стверджувати, що їх дії були «суто пасивними» і обмежувались лише фіксацією злочину, який був розпочатий.

Зокрема, роль ОСОБА_6 не була пасивною. Він не просто слухав ОСОБА_4 , а сам почав та активно підтримував тему незаконного переміщення товарів, натякаючи на те, що він готовий до такої діяльності, стимулювавши ОСОБА_4 до подальших дій, зокрема й до виникнення або розвитку умислу на надання неправомірної вигоди, а отже створював умови для вчинення кримінального правопорушення.

Також створення ОСОБА_6 і органами досудового розслідування, під контролем яких перебував останній, умов для незаконного переміщення транспортного засобу вдавано безпечним каналом послугувало значним стимулом для ОСОБА_4 як передусім для здійснення цього правопорушення, так і надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 за сприяння у реалізації незаконних дій.

Крім того, суд також відзначає, що попри те, що завданням правоохоронних органів є попередження та припинення правопорушень, у даній ситуації правоохоронні органи з метою викриття ОСОБА_4 у вчиненні надання неправомірної вигоди допустили вчинення як мінімум двох правопорушень - незаконного перетину кордону та порушення митних правил.

Ситуація, коли правоохоронці допускають вчинення одних правопорушень, щоб викрити інші, немає нічого спільного із дотримання принципу верховенства права та необхідності дій у рамках принципу законності.

У цій справі правоохоронці фактично стали співучасниками, дозволивши переміщення автомобіля через кордон і, таким чином, допустивши порушення закону, щоб створити підґрунтя для обвинувачення. А створення вдавано безпечного коридору перетину кордону суттєво сприяло завершенню злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки останній не передав би неправомірну вигоду, якщо б транспортний засіб не перетнув кордон. Отже, злочин не було б вчинено без втручання правоохоронців.

Однак, на думку суду головним залишається той факт, що на момент подання заяви ОСОБА_6 до прокуратури, було встановлено, що жодних контактів між ним і ОСОБА_4 не було, а також у органів досудового розслідування не було будь-яких конкретних доказів початку злочинної діяльності, що є вагомим підтвердженням того, що умисел на злочин у ОСОБА_4 сформувався лише під впливом дій правоохоронців.

У зв`язку із тим, що сторона обвинувачення зазначала, що все-таки існувала попередня зустріч, яка не була зафіксована у результаті негласних слідчих дій, що підтверджується свідченнями ОСОБА_6 , суд вирішує вдатись до процесуального аспекту провокації у цій справі.

Як зазначалось вище в рамках процесуального аспекту провокації обов`язок довести відсутність підбурювання покладається на сторону обвинувачення, за умови, що скарги обвинуваченого не є абсолютно неправдоподібними.

У цьому контексті суд звертає увагу, на те, що правоохоронні органи повинні документувати всі свої дії та зібрані докази, щоб уникнути підозр у провокації.

Сторона обвинувачення доводила, що ініціатором зустрічі, яка не фіксувалась правоохоронними органами виступив саме ОСОБА_4 .

Проте суд звертає увагу, що жодних доказів цього у вигляді документованих телефонних дзвінків (телефонних з`єднань) або інших об`єктивних даних не надано.

Як на доказ того, що надання неправомірної вигоди з боку обвинуваченого не було спровоковано, сторона обвинувачення послалась на показання ОСОБА_6 .

Навіть залишаючи осторонь питання достатності цього доказу цієї важливої обставини справи, суд вирішує проаналізувати достовірність цих показань.

У своїй показаннях в суді ОСОБА_6 вказував, що у березні 2017 року до нього підійшов підлеглий військовослужбовець ОСОБА_10 і дав йому номер телефону ОСОБА_11 та сказав, що той бажає з ним зустрітись. Раніше особисто він ОСОБА_12 не знав, але мав певну інформацію, що той може бути причетним до діяльності з порушення кордону. Приблизно 25.03.2017 р. він зателефонував ОСОБА_12 і вони домовились про зустріч. Під час розмови ОСОБА_4 без конкретики запропонував йому співпрацю щодо незаконного переміщення транспортних засобів через державний кордон з рф в Україну. Того дня ОСОБА_4 йому особливо не пояснив про деталі такої співпраці. Сказав, що є транспортні засоби в рф, які переправляються в Україну і за це він може надати гроші у якості подяки, десь від ста до двохсот доларів. Більш нічого конкретного не сказав і розмова закінчилась.

Суд звертає увагу на те, що показання ОСОБА_6 щодо дати цієї зустрічі явно суперечать іншим матеріалам справи, зокрема протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.03.2017 р., де ОСОБА_6 зазначав, що з кінця 2016 року ОСОБА_4 намагається встановити позаслужбові стосунки з метою надання неправомірної вигоди і він особисто з ним не зустрічався, а також інформації, яку мали органи досудового розслідування на момент ініціювання негласних слідчих дій, де зазначалось, що особисто ОСОБА_4 з ОСОБА_6 не спілкувався, але через різних людей пропонував з ним зустрітись та обговорити питання сприяння останнього за винагороду в його протиправній діяльності. Останній раз такі пропозиції передавались через ОСОБА_7 тиждень тому (т.1 а.с.203-205, т.2 а.с. 25-26, 129-130).

Тим не менш, судячи із контексту розмови зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що відбулась 11.04.2017 р. слід дійти висновку, що до цієї дати вони дійсно зустрічались, однак з огляду на приведені суперечності показань ОСОБА_6 з іншими матеріалами справи неможливо стверджувати про достовірність цих показань як щодо обговорення конкретної неправомірної вигоди, так і щодо дати цієї зустрічі, яка, як свідчать матеріали справи, відбулась вже після того як був отриманий дозвіл на негласні слідчі дії.

Суд також не може визнати достовірними показання ОСОБА_6 в тій частині, що на першій незадокументованій зустрічі, яка за оцінкою суду мала відбутись у період між 05.04.2017 р. та 11.04.2017 р., ОСОБА_4 зробив йому пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів за сприяння у незаконному переміщенні транспортних засобів. Зокрема, із контексту розмови тієї ж зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що відбулась 11.04.2017 р. нічого не вказує на таку пропозицію і ОСОБА_4 не зміг навіть сказати ОСОБА_6 нічого конкретного.

Крім того, суд також звертає увагу, що попри те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вже мали зустрічі між собою, в матеріалах кримінального провадження до 03.08.2017 р. немає жодної згадки про розмір неправомірної вигоди. Лише у постанові прокурора від 03.08.2017 р. про контроль за вчиненням злочину, зазначено, що ОСОБА_4 29.07.2017 р. звернувся до ОСОБА_6 з пропозицією передати неправомірну вигоду 200 доларів США, що вказує на те, що ще одна зустріч, яка не була задокументована відбулась 29.07.2017 р.

З огляду на приведені вище суперечності у показаннях ОСОБА_6 , суд не може вважати їх достовірними щодо підтвердження відсутності провокації, а стороною обвинувачення не було надано жодних документованих чи інших об`єктивних доказів щодо обставин першої зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Водночас, суд ще раз підкреслює, що ця перша незадокументована зустріч не є важливою у контексті оцінки провокації, бо судячи із змісту розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , що відбулась 11.04.2017 р., на попередній зустрічі не було жодної конкретики. Тому, за оцінкою суду, саме зустріч 11.04.2017 р. є ключовим моментом у цій справі. Проте, як зазначав суд вище, під час цієї розмови не простежується самостійна ініціатива ОСОБА_4 в організації незаконного переміщення транспортного засобу та надання за це неправомірної вигоди.

Суд вкотре наголошує на тому, що правоохоронні органи мають документувати всі свої дії та зібрані докази, щоб уникнути підозр у провокації і не ставити під сумнів прозорість своєї діяльності.

Відсутність інформації про первинні телефонні контакти між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , або ж послідуючі телефонні контакти, які мали відбутися у рамках домовленостей тих зафіксований розмов, а також інші зустрічі, зокрема та про яку йшлося у постанові прокурора про контроль за вчиненням злочину, порушує вказаний стандарт та наштовхує на думку про приховування досудовим розслідуванням обставин того, що стосується провокації.

Враховуючи те, що сторона обвинувачення не представила доказів того, що ОСОБА_4 вже розпочав вчинення злочину, у якому його обвинувачують до втручання правоохоронців, не надала підтверджень, що умисел у ОСОБА_4 на вчинення цього злочину виник незалежно від дій ОСОБА_6 , не пояснила, чому правоохоронні органи маючи можливість зупинити злочин на етапі реалізації, навмисно цього не зробили, дозволили незаконний перетин кордону, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення не виконала свого обов`язку довести відсутність провокації.

Згідно ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Європейський суд з прав людини у пункті 123 рішення по справі «Акбай та інші проти Німеччини» від 15.10.2020 р. (заява № 40495/15 та 2 інші), зазначив, що Суд неодноразово підтверджував у своїй усталеній практиці, зокрема, що суспільний інтерес у боротьбі зі злочинністю не може виправдати використання доказів, отриманих внаслідок провокації з боку поліції, оскільки це піддає обвинуваченого ризику бути остаточно позбавленим справедливого судового розгляду з самого початку. Щоб судовий розгляд був справедливим відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, всі докази, отримані внаслідок провокації з боку поліції, повинні бути виключені або застосовано аналогічну процедуру з подібними наслідками. Особу не можна карати за злочинну діяльність (або її частину), яка є результатом провокації з боку державних органів.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд приходить до висновку, що оскільки всі докази були отримані внаслідок провокації, то вони є недопустимими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_4 слід виправдати за недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Питання про речові докази, суд вирішує за правилами ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати невинуватим та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 369 КК України в зв`язку з недоведеністю в його діянні даного складу кримінального правопорушення.

Речові докази: мобільний телефон FLY IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 з номерами телефонів НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; мобільний телефон SAMSUNG IMEI НОМЕР_5 , з номером мобільного телефону НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі 7 241 (сім тисяч двісті сорок одна) грн.; тримач від SIM-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС» (Vodafone), з номером телефону НОМЕР_7 ; тримач від SIM-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером телефону НОМЕР_8 ; тримач від SIM-картки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», з номером телефону НОМЕР_9 - повернути ОСОБА_4 , знявши з них арешти, що були накладені ухвалами слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 09.08.2017 р.; грошові кошти в сумі 200 доларів США (дві купюри номіналом по 100 доларів США кожна: № KL27748104B та № KL86231207B), які видані ОСОБА_6 під час допиту в якості свідка 04.08.2017 р., а також автомобіль УАЗ «Патріот», сірого кольору, без державного номеру, номер шасі НОМЕР_10 - конфіскувати у дохід держави.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1