Справа № 466/805/25
Провадження № 1-кс/466/266/25
У Х В А Л А

28 січня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянув т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518 від 18.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

27 січня 2025 року т.в.о. начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про часткове скасування арешту майна, а саме просить суд частково скасувати арешт на автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на чорному фоні), накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.10.2024 у справі №466/10628/24 (провадження №1-кс/466/3119/24, а саме в частині володіння та користування зазначеним транспортним засобом, залишивши арешт в силі в частині розпорядженя (відчуження) транспортного засобу та передати вказаний автомобіль ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання з правом його експлуатації уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із воєнним станом, та браком у ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортних засобів для виконання поставлених завдань. У зв`язку із вищенаведеним, змушений звернутися до суду з даним клопотанням.

Представник заявника подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримав з відстав наведениху ньому, просив таке задовольнити.

Працівник ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи та з`ясувавши обставини справи, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з приписами ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що у провадженні ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській облдапсті перебуває кримінальне провадження, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідуван за №0001518 від 18.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 22.10.2024 року у справі № 466/10628/24 накладено арешт на автомобіль марки "FORD" моделі "TRANSIT" реєстраційний номер НОМЕР_1 (на чорному фоні), що згідно акту приймання-передачі т/з належить ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , на момент ДТП перебував у користуванні ОСОБА_5 та який постановою старшого слідчого ВРЗСТ СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 від 18.10.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001518 від 18.10.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження утримання тимчасово вилученого майна чи накладення арешту на таке майно, суду не наведено.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження утримання такого транспортного засобу, його значення у кримінальному провадженні слідчому судді не надано, у зв`язку із чим слідчий суддя приходить висновку, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

Пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Судом встановлено, що вищезазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0001518 від 18.10.2024, потреба у його арешті не відпала, однак відносно вказаного автомобіля було достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій, які містять сліди вказаного кримінального правопорушення, а також у зв`язку із введенням у країні воєнного стану, та браку у ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортних засобів для виконання поставлених завдань, тому суд, на підставі наведеного, вважає необхідним надати дозвіл ІНФОРМАЦІЯ_1 володіти та користуватися, однак без права розпорядження та відчуження транспортного засобу марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на чорному фоні), який належать ІНФОРМАЦІЯ_1 , що на думку суду не завдасть шкоди даному кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевказані факти, вважаю, що клопотання т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518 від 18.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 107, 170, 174, 369-372 КПК України,

постановив :

клопотання т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518 від 18.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити повністю.

Змінити порядок і умови виконання заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, шляхом надання дозволу власнику ІНФОРМАЦІЯ_1 володіти та користуватися транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 (на чорному фоні), залишивши арешт в силі в частині розпорядження (відчуження) вказаним транспортним засобом та передати вказаний автомобіль ІНФОРМАЦІЯ_1 на відповідальне зберігання з правом його експлуатації уповноваженими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , на який ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 22.10.2024 року у справі № 466/10628/24 було накладено арешт.

Ухвала є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1