УХВАЛА

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 648/2904/18

провадження № 51-521ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року щодо неї,

встановив:

Засуджена ОСОБА_1 звернулася до суду з касаційною скаргою, у змісті якої міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вищенаведених судових рішень.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку засуджена зазначає, що в судовому розгляді, який відбувся 15 лютого 2022 року, сторона захисту участі не брала, копії вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року не отримувала.

Указану причину пропуску строку на оскарження вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року засуджена вважає поважною та такою, що дає підстави для його поновлення за вказаним клопотанням.

Дослідивши доводи клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.

Колегія суддів зауважує, що правило обчислення строку на касаційне оскарження судових рішень з дня вручення засудженому копії судового рішення суду апеляційної інстанції застосовується виключно в тому випадку, коли в день проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції засуджений перебував під вартою, що випливає з буквального тлумачення положень ч. 2 ст. 426 КПК.

Зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду вбачається, що судовий розгляд 15 лютого 2022 року відбувся без участі обвинуваченої ОСОБА_1 та її захисника в порядку, передбаченому приписами статей 401, 405 КПК.

Суд в ухвалі зазначив, що з метою забезпечення участі обвинуваченої ОСОБА_1 судові засідання призначались в режимі відеоконференції з судом, який є територіально наближеним до місця її проживання. При цьому, остання в жодне судове засідання, призначене на 09 лютого 2021 року, 13 квітня 2021 року, 01 червня 2021 року, 15 липня 2021 року, 28 липня 2021 року, 30 вересня 2021 року та 15 лютого 2022 року, куди належним чином викликалася, не з`явилась, надсилала на адресу Херсонського апеляційного суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з перебуванням на лікуванні. Натомість 08 жовтня 2021 року на адресу Херсонського апеляційного суду надійшло повідомлення з КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради про те, що за медичною допомогою обвинувачена ОСОБА_1 не зверталась та не знаходилась на стаціонарному лікуванні.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зловживання ОСОБА_1 своїм процесуальним правом на відкладення апеляційного розгляду та розцінила таку поведінку як відсутність справжнього наміру взяти участь в розгляді у суді апеляційної інстанції, обстоювати свою позицію та прагнення затягнути апеляційний розгляд з метою вийти за межі строків притягнення до кримінальної відповідальності, внаслідок чого дійшла висновку про можливість здійснення апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченої та її захисника.

Отже, про дату судового розгляду, призначеного на 15 лютого 2022 року, як видно зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду, засуджена ОСОБА_1 була повідомлена завчасно. Про те, що остання на момент постановлення оскарженої ухвали апеляційного суду перебувала під вартою, з наявних у Суду матеріалів провадження не вбачається, як не вбачається цього і з касаційної скарги засудженої, у змісті якої є клопотання про поновлення процесуального строку.

Таким чином, для засудженої ОСОБА_1 останнім днем строку на подання касаційної скарги на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року є 16 травня 2022 року.

Натомість із касаційною скаргою засуджена звернулася 03 лютого 2025 року, тобто більше ніж через два з половиною роки з моменту спливу тримісячного строку на касаційне оскарження вищезазначених судових рішень.

За частиною 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. При тому, що ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.

Суд враховує, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41), Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При вирішенні питання про поновлення процесуального строку Суд виходить із того, що тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень, а особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб належно реалізувати своє право.

Оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена 15 лютого 2022 року. 17 лютого 2022 року, як убачається з відповіді, наданої Херсонським міськрайонним судом Херсонської області на запит Верховного Суду, Херсонський апеляційний суд надіслав копію ухвали від 15 лютого 2022 року всім учасникам кримінального провадження, зокрема й засудженій ОСОБА_1 , однак інформація про отримання засудженою копії такої ухвали в матеріалах відсутня.

З касаційної скарги, у змісті якої міститься клопотання про поновлення процесуального строку, не вбачається, що засуджена вживала будь-яких заходів для отримання копій оскаржених судових рішень у суді або для ознайомлення із їх змістом іншим чином в межах строку, передбаченого ст. 426 КПК, проте не змогла цього зробити через наявність об`єктивно непереборних обставин, тобто таких, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані дійсно з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Доводи засудженої, які зводяться до необхідності обрахування початку перебігу строку на касаційне оскарження вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року з моменту отримання нею копій цих судових рішень є безпідставними, з огляду на правила обрахування такого строку, передбачені ч. 2 ст. 426 КПК, та не свідчать про поважність причин пропуску строку.

Інших доводів, які би свідчили про наявність поважних причин, які перешкодили вчасно звернутися з касаційною скаргою, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути засудженій, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженій ОСОБА_1 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2020 року та ухвали Херсонського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року щодо неї.

Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженій ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4