Справа № 496/226/25
Провадження № 1-кп/496/395/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора-стажиста - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000304 від 06.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Василівка Арцизького району Одеської області, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , 05.10.2024 року близько 20:15 год. перебуваючи по вулиці Зеленій в с. Нерубайське Одеського району Одеської області, поблизу наземної зупинки громадського транспорту колишнього інституту «НАТІ», зі сторони автостоянки «Техномагістраль», розпивав алкогольні напої спільно з ОСОБА_5 . В цей час, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раптово виник конфлікт на ґрунті особистих непрязних відносин. В ході даного конфлікту, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 , з мотивів явної неповаги до охоронюваних державою цінностей життя та здоров`я, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання їх протиправних наслідків, бажаючи умисно спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження, наніс останньому два удари кулаками правої та лівої рук в область голови, в район лівого та правого вух, від яких ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на спину. Продовжуючи реалізацію свого злочинного задуму, ОСОБА_4 кулаками правої та лівої рук наніс ОСОБА_5 , який лежав на спині, не менше п`яти ударів кулаками правої та лівої рук в область тулуба, в район грудної клітки з правого та лівого боків. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 спричинено наступні тілесні ушкодження: синець в завушній ділянці справа з переходом на праву вушну раковину, що має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МО3 України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; закриті переломи 8-го, 9-го, 10-го правих ребер, синець на задній поверхні грудної клітки справа, що не були небезпечними для життя, складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом та спричиняють тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. п. 2.2.2 та 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МО3 України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньо тяжкості.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення визнав. Підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. У скоєному кається, вибачився перед потерпілим в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини.

В судовому засіданні прокурор-стажист просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

Судом учасникам процесу було роз`яснено наслідки ч.3 ст. 349 КПК України, а саме суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували, що фактичні обставини справи підтверджуються доказами, що маються в справі, та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч.1 ст. 91 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом досліджено висновок експерта № 1723 від 13.11.2024 року, за підсумками якого: у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження - синець в завушній ділянці справа з переходом на праву вушну раковину, закриті переломи 8-го, 9-го, 10-го правих ребер, синець на задній поверхні грудної клітки справа. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 за механізмом утворення не суперечать показам ОСОБА_5 , відображеним, як у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_5 від 18.10.2024 року («05.10.2024 року... вдарив мене правим кулаком у мою ліву щелепу та збив мене з ніг, після чого став хаотично наносити мені удари кулаками по тулубу та ребрам...»), так і у протоколі проведення слідчого експерименту від 18.10.2024 року («...05.10.2024 року... наніс спочатку удар правою рукою у ліву щелепу, потім лівою рукою у праву щелепу, після чого ОСОБА_5 впав на спину, де ОСОБА_6 стоячи зверху хаотично наносив йому удари кулаками по тулубу ...»).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до положень ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст. 65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, а також мотивацію вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, що підтверджується характеристикою, виданою Відділом документаційного забезпечення, організаційної, звітної діяльності та мобілізаційної роботи Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 17.10.2024 року, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на обліку не значиться, які долучені до матеріалів судового провадження стороною обвинувачення. Також суд враховує усвідомлення обвинуваченим своєї провини, відсутність тяжких наслідків, його негативне відношення до скоєного, вибачення перед потерпілим.

Суд приймає позицію потерпілого ОСОБА_5 , який вказав, що претензій до обвинуваченого не має, просить не позбавляти волі.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

До обставини, яка пом`якшує покарання, передбачених ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень слід обрати покарання без позбавлення волі.

Витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 370, 374, 377, 395, 615 КПК України, ст. 122 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази та витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувати.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1