У Х В А Л А

іменем України

30 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя ОСОБА_1 за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новоселівське, Кримської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, пенсіонера, вдівця, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, та

встановила таке.

Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається.

30 грудня 2024 року до суду звернувся слідчий СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001963 від 28.12.2024, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28 грудня 2024 року близько 10 години 10 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи за кермом транспортного засобу «ВАЗ 2104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв на проїжджій частині об`їзної дороги (Р74), неподалік вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу, де в цей час раніше йому незнайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи транспортним засобом «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважаючи, що ОСОБА_4 порушив правила дорожнього руху, зупинив вказаний транспортний засіб, вийшовши з салону автомобілю пройшов до водійських дверей транспортного засобу «ВАЗ 2104».

Після чого, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на вищевказаному підґрунті, виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_7 відкрив водійські двері транспортного засобу «ВАЗ 2104», що викликало обурення у ОСОБА_4 та гостру неприязнь до ОСОБА_8 , а також умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень.

Того ж дня, близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до нього, продовжуючи сидіти на водійському сидінні транспортного засобу «ВАЗ 2104», припаркованого на проїжджій частині об`їзної дороги (Р74) неподалік вул. Електрозаводська в Покровському районі м. Кривого Рогу, дістав з-під сидіння даного автомобілю невстановлений досудовим слідством предмет, маючий колото-різані властивості, тим самим підшукав собі знаряддя для скоєння злочину, після чого діючи умисно, утримуючи його у правій руці, клинком вказаного предмету наніс не менше одного удару в ділянку черева ОСОБА_7 , який був звернутий до нього обличчям, не переслідуючи при цьому за мету спричинення потерпілому смерті.

Після чого, потерпілий ОСОБА_7 відійшов від вищевказаного авто, де йому прибувши співробітники полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській викликала швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала ОСОБА_7 до КНП «КМЛ № 16» КМР, а ОСОБА_4 залишився на місці події.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді - проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з пошкодженням сальника, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Клопотання слідчий обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, вдівець, таким чином, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі м. Кривий Ріг або території України, в тому числі й підконтрольну територію України.

2) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочини про ти життя та здоров`я особи, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, це характеризує ОСОБА_4 , як агресивну особу, що підтверджується способом та мотивом вчинення злочину, тому у наступному ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтись до органу досудового розслідування або суду, з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення.

3) Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі має можливість здійснювати тиск на ще невстановлених та не допитаних свідків (очевидців) вчиненого кримінального правопорушення, з метою в подальшому зміни ними показів та уникнення відповідальності підозрюваним за скоєний тяжкий злочин.

4) Вчинити інше кримінальне правопорушення. Підстави, які свідчать про наявність даного ризику необхідно вважати такими, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний злочин про ти життя та здоров`я, тому є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може скоювати в подальшому злочини про ти життя та здоров`я особи.

У зв`язку з необхідністю запобігання вищевказаним ризикам слідчий вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 доцільно застосувати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком на 60 днів.

Позиція учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наполягав. Долучив до матеріалів клопотання також довідку з лікарні від 30.12.2024 про діагноз потерпілого, проти чого не заперечувала сторона захисту.

Підозрюваний заперечив проти застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт на певний період доби за місцем його реєстрації та проживання. Повідомив, що зареєстрований та проживає сам у квартирі, що належить його доньці. Суду підтвердив, що повідомлення про підозру йому вручили 29 грудня 2024 року, з клопотанням слідчого та доданими матеріалами ознайомлений завчасно.

Захисник також просив застосувати домашній арешт на певний період доби за адресою місця реєстрації підозрюваного. Зазначив, що вважає ризики, заявлені в клопотанні слідчого, зазначеними формально, а не такими, що справді мають місце. Звернув увагу суду на те, що підозрюваному 70 років, він має хворе серце, стан його здоров`я поганий; він має достатні соціальні зв`язки, оскільки має дітей, онуків та правнучку; підозрюваний також співпрацює зі слідством, дав визнавальні показання; водночас кваліфікація його дій потребує уточнення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя встановила, що відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0001963 від 28.12.2024 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 121 КК України.

Затримано підозрюваного 28.12.2024 о 15:50 годині.

29.12.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали підозрюваний отримав завчасно, 29.12.2024 о 15:00 годині.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Застосовані норми права та оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин ( справа «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» («Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»; Заяви № 12244/86; 12245/86; 12383/86; Рішення від 30.08.1990, § 32).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя встановила наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами клопотання слідчого: рапортом, протоколом огляду місця події; постановами про визнання речових доказів та місця їх зберігання, протоколом допиту свідка, протоколом допиту потерпілого, поясненнями лікаря-хірурга, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту підозрюваного, поясненнями підозрюваного, довідкою лікарні від 30.12.2024.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Посилання органу досудового розслідування на ризик переховуватися суддя вважає не обґрунтованим, зважаючи на вік підозрюваного, статус пенсіонера та його поведінку під час досудового розслідування (він співпрацює зі слідством).

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суддя дійшла висновку, що такий ризик існує.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий обґрунтовує цей ризик тяжкістю злочину та тим, що це злочин проти життя та здоров`я, отже це характеризує підозрюваного як агресивну особу.

Суддя погоджується з аргументом сторони захисту про формальність зазначення цього ризику слідчим. Агресивність підозрюваного спростовується матеріалами, долученими до клопотання (зокрема, в частині відповіді з боку підозрюваного насильством на насильство з боку потерпілого) та його характеристикою з місця проживання. Крім того, поведінка підозрюваного в процесі досудового розслідування свідчить про співпрацю з його боку, а не намагання створити перешкоди.

Отже, суддя вважає цей ризик відсутнім.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суддя вважає цей ризик відсутнім, а обґрунтування його наявності з боку слідчого формальним. Посилання слідчого на існування цього ризику носять не конкретний характер та не підтверджені доказами. Крім того, підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, тому відсутні об`єктивні причини, які би вказували на існування цього ризику.

Отже, суддя вважає підозру обґрунтованою, а наявним ризиком - лише один із зазначених слідчим (незаконно впливати на свідків).

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного, та інші питання.

Стаття 178 КПК України містить вказівку на те, що, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Ця стаття містить також вказівку на обставини, які можуть бути враховані. Однак перелік їх не вичерпний. Зокрема, мова може йти про врахування віку і стану здоров`я підозрюваного, репутацію, наявність судимостей, ризик летальності тощо.

Суддя, обираючи запобіжний захід у цій справі, оцінює як такі, що свідчать проти застосування до підозрюваного тримання під вартою, наступні обставини: похилий вік (70 років), відсутність судимостей, його співпраця з органом розслідування. Суддя також враховує обставину відсутності в матеріалах, долучених до клопотання слідчого, висновку судово-медичної експертизи про тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень.

Покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, може бути позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У цій справі сторона обвинувачення не довела обставини, передбаченої пунктом 3 ч. 1 ст. 194 КПК України - недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, статей 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

З огляду на це, суд вважає за необхідне призначити більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт. Суд вважає цей захід достатнім для запобігання ризику, встановленого судом.

Згідно з ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби; його може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі; строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців; у разі необхідності він може бути продовжений.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196, 202, 395 КПК України, слідчий суддя

постановила:

клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області -задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з 21:00 години до 05:00 години за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 01 березня 2025 року, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з тим, щоб виконувати цю ухвалу.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у визначений період доби з 21:00 години до 05:00 години протягом усього часу домашнього арешту строком до 01 березня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки на весь строк дії домашнього арешту:

прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування з потерпілим (будь-якими представниками потерпілого), свідками та експертами у кримінальному провадженні.

Ухвалу передати до ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_4 , та контроль за виконанням ухвали в цій частині покласти на прокурора.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками досудового розслідування протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Строк дії ухвали визначити до 01.03.2025 року включно.

Повний текст ухвали складений та проголошений учасникам судового розгляду 30 грудня 2024 року о 16:00 годині.

Суддя ОСОБА_1