ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/8784/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/408/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 03 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання начальника відділення №1 СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області задоволено частково та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 02 05 2025 року включно, з визначенням розміру застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, з покладенням відповідних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить задовольнити клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що слідчим суддею підозрюваній ОСОБА_7 необґрунтовано визначено розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, без урахування ступеню суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, її особи, підстав та обставин, передбачених ст.ст.176, 177, 178 КПК України.

Зазначає, що є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваної інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Наголошує на тому, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , застава в умовах воєнного стану не зможе забезпечити належне виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, зокрема на стадії досудового розслідування.

Підсумовуючи, прокурор вказує, що злочини проти національної безпеки України є найбільш суспільно небезпечним посяганням, оскільки вони спрямовані на підрив основ державності, територіальної цілісності, суверенітету, обороноздатності та стабільності політичної системи країни. У зв`язку з цим сторона обвинувачення вважає, що контроль за поведінкою ОСОБА_7 можливо забезпечити лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 брала участь в режимі відеоконференції та просила про задоволення її апеляційних вимог, наголошуючи на незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді.

Підозрювана та її захисник не вбачали підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваної та її захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000347 від 17 03 2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення колабораційної діяльності, перебуваючи на території с.Кутьківка Куп?янського району Харківської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 01 07 2022, надала добровільну згоду та зайняла посаду «исполняющего обязанности заведующей филиалом Двуречанского лицея Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области».

Переслідуючи мету впровадження стандартів освіти держави-агресора, здійснюючи дії на їх впровадження, ОСОБА_7 займаючи посаду «исполняющего обязанности заведующей филиалом Двуречанского лицея Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области», здійснювала загальне керівництво вказаним «навчальним закладом»; повідомила колектив про встановлення та поступове впровадження у вказаному «навчальному закладі» стандартів освіти російської федерації з впровадженням освітнього процесу на російській мові та за стандартами освіти держави-агресора; організовувала прийом на роботу технічного персоналу та педагогічного складу, які погодились працювати під керівництвом окупаційної влади держави-агресора; брала участь у нарадах, де ознайомлювала вчителів з новим навчальним планом за стандартами освіти держави-агресора.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України №2145-VIII «Про освіту» від 05 09 2017 стандарт освіти визначає: вимоги до обов`язкових компетентностей та результатів навчання здобувача освіти відповідного рівня; загальний обсяг навчального навантаження здобувачів освіти; інші складники, передбачені спеціальними законами.

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій умисел, направлений на впровадження стандартів освіти держави-агресора у вказаному навчальному закладі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 01 07 2022, отримала від окупаційної адміністрації держави-агресора для вказаного «навчального закладу» навчальні підручники 2022 року випуску видавництва рф, які виготовлені на території рф за стандартами освіти держави-агресора і відповідають стандартам освіти держави-агресора, зазначеним у ФГОС №286, ФГОС №287.

Крім того, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого умислу на впровадження стандартів освіти держави-агресора у вказаному навчальному закладі, у серпні 2022 року, більш точний час у ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, зібрала та провела батьківські збори, на яких повідомила, що здійснення навчального процесу у 2022-2023 роках буде відбуватися відповідно до стандартів держави-агресора та організовувала прийом заяв від батьків про прийняття їх дітей на навчання до вказаного новоствореного «начального закладу».

Також ОСОБА_7 займалась підготовкою приміщень вказаного «начального закладу» до нового 2022-2023 навчального року шляхом демонтування української символіки, організувала 01 09 2022 проведення свята «День знаний» відповідно до порядку, визначеному державою-агресором.

04 03 2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Враховуючи це, начальник відділення №1 СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 03 2025 року з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, посилаючись на обґрунтованість повідомленої останній підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України,та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважав неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення начальник відділення №1 СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській областіпослався на зібрані під час досудового розслідування матеріали, як окремо, так і всі у сукупності, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 ; протокол допиту свідка ОСОБА_16 ; протокол допиту свідка ОСОБА_17 ; документ з назвою « ОСОБА_18 . Директора Двуречанского лицея Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области, О назначении на должность ОСОБА_7 №15 от 1.07.2022», із зазначенням: «Назначить ОСОБА_7 исполняющим обязанности заведующей филиалом Двуречанского лицея Временной гражданской администрации Купянского района Харьковской области, И.о. директора, подпись ОСОБА_19 », на 1 арк. (мовою оригіналу); документ з назвою «Двуречанский лицей поселкового совета Купянского района Харьковской области Кутьковский филиал Табель учёта использования рабочего времени, із зазначенням: «Табель учёта рабочего времени Кутьковской филии Двуречанского лицея, подпись ОСОБА_7 , подпись ОСОБА_19 , от 30 июня 2022 г. на 2 арк. (мовою оригіналу); документ з назвою «Двуречанский лицей поселкового совета Купянского района Харьковской области Кутьковский филиал Табель учёта использования рабочего времени, із зазначенням: «Табель учёта рабочего времени Кутьковской филии Двуречанского лицея, подпись ОСОБА_7 , подпись ОСОБА_19 , от 31 июля 2022 г. на 2 арк. (мовою оригіналу); документ з назвою «Приложение №2 к Указу Главы Военно-гражданской администрации Харьковской области О единоразовой выплате семьям, имеющим детей, от 31.08.2022 г. УГ-69/22 Список (реестр) для предоставления выплаты семьям, имеющим детей 4-А класс», із зазначенням на російській мові прізвища ім`я по-батькові, дати народження дитини, дати видачі документу, прізвища ім`я по-батькові батьків/законного представника, документ батьків/законного представника, адреси, подпись ОСОБА_19 на 1 арк. (мовою оригіналу); документ з назвою «Устав Государственного бюджетного образовательного учреждения Средняя общеобразовательная школа пгт.Двуречная, ОСОБА_19 » на 16 арк. (мовою оригіналу); документ з назвою «График приёмки школ Купянского района Харьковской области», подпись И.о. начальника управления образования ВГА Купянского района Харьковской области ОСОБА_20 на 2 арк. (мовою оригіналу); документ з назвою «Приказ о назначении на должность ОСОБА_21 », подпись И.о. директора Кутьковского филиала Двуречанского лицея ОСОБА_7 на арк. (мовою оригіналу).

Задовольняючи вказане клопотання, слідчий суддя послався на існування обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Проте слідчий суддя визнав недоведеним наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість підозрюваної вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, оскільки обставини, на які посилається сторона обвинувачення в обґрунтування цього ризику, на думку слідчого судді, носять суто гіпотетичний характер.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваної, яка є уродженкою смт.Дворічна Дворічанського району Харківської області, громадянкою України, одруженою, не має на своєму утриманні дітей чи непрацездатних осіб, раніше не судима, працює (за її словами, які прокурор не спростовувала, вихователем-методистом у закладі дошкільної освіти №16 м.Златопіль Харківської області). Підозрювана має зареєстроване місце проживання у с.Кутьківка Куп`янського району Харківської області, а фактично проживає як внутрішньо переміщена особа у м.Златопіль Харківської області. За словами підозрюваної, вона проживає там зі своїм чоловіком та повнолітньою донькою.

Оцінюючи в сукупності всі наявні в матеріалах справи докази, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, керуючись положеннями п.1 ч.5 ст.182 КПК України, врахувавши, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжкого злочину, слідчий суддя вважав за можливе визначити стосовно підозрюваної заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку слідчого судді, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків.

Колегія суддів не погоджується зі вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, законодавцем у ч.2 ст.194 КПК України передбачено підстави для відмови у застосуванні запобіжного заходу, тобто, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На думку колегії суддів, вказані обставини стороною обвинувачення доведені у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, а саме у вчиненні дій громадянкою України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти.

Слід зазначити, що вказані злочинні дії вчинені ОСОБА_7 під час дії воєнного стану, який введено в період вторгнення збройних сил рф на територію України.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, начальник відділення №1 СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській областінаводив мотиви щодо недоцільності застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у виді застави, посилаючись на підстави, передбачені абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, обставини інкримінованого злочину, його характер та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Натомість, слідчий суддя, не врахувавши в повній мірі підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, прийняв рішення щодо визначення підозрюваній застави.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слід зазначити, що злочини проти основ національної безпеки України є найбільш суспільно небезпечним посяганням, особливо вчинені під час дії воєнного стану.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується підозрюваній, а саме того, що вона підозрюється у вчиненні колабораційної діяльності дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, колегія суддів вважає, що у цьому випадку наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони національної безпеки України, а також прав і інтересів суспільства в цілому, особливо у період воєнного стану.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що заявлений в клопотанні слідчого ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованим та підтвердженим, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років, то з метою його уникнення, остання може вчинити дії направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, у підозрюваної та членів її сім`ї відсутній тривалий зв`язок з м.Златопіль Лозівського району Харківської області. Підозрювана не має на своєму утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб. Що стосується соціальних зв`язків підозрюваної по роботі, вони не є сталими з урахуванням невеликого проміжку часу їх існування. Згідно з рапортом начальника Куп?янського РВ УСБУ в Харківській області підполковника ОСОБА_22 , в ході виконання доручення було отримано оперативну інформацію, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може покинути межі України, а саме остання має зв`язки та родичів в країнах ЄС та виказувала наміри виїхати до Європейського Союзу.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_7 має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінального правопорушення, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваної на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь. Разом з цим підозрювана обізнана про місце проживання свідків у цьому кримінальному провадженні, які є місцевими мешканцями с.Кутьківка Куп`янського району Харківської області, де проживала та працювала ОСОБА_7 .

Колегія суддів критично ставиться до твердження слідчого судді щодо відсутності ризику того, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України,тим самим зашкодити державі, оскільки дана категорія злочинів є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад. Крім того, беручи до уваги те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 добровільно співпрацювала з окупаційною владою, толерантно віднеслась до захоплення частини території України, вбачається ризик того, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Як вбачається зі змісту клопотання начальника відділення №1 СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській областіта апеляційної скарги прокурора, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, який передбачений ч.3 ст.111-1 КК України. При цьому, вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Зважаючи на такий обсяг відомостей, матеріали даного провадження об`єктивно свідчать про обґрунтованість підозри, так як наявні докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно з підозрою.

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п.88», «Erdagozv. Turkey п.51», «Cebotari v. Moldova п.48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими начальник відділення №1 СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській областіобґрунтовує необхідність застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваної під вартою, без визначення застави, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги доведеність ризиків об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваної та обставин кримінального провадження.

Зазначені обставини і наявність вказаних ризиків є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в обранні щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді триманні під вартою, без права внесення застави, відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України.

Відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, законом передбачено вичерпний перелік статей КК України, за якими слідчий суддя, суд має право не визначати розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 06 2024 р. № 7-р(ІІ)/2024 зазначив, що виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої

статті 64 Конституції України, під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Ключовими моментами даного фрагменту рішення Конституційного Суду України є те, що у слідчого судді, суду є можливість, а не обов`язок за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 КПК України, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, в повній мірі не врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст.176, 177, 178 КПК України.

Хоча незастосування застави є правом, а не обов`язком судді, колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ст.177 КПК України, обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України та абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням змісту повідомлення про підозру, яке свідчить про причетність підозрюваної до незаконних дій, які виразились у вчиненні дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, з огляду на суспільну небезпечність діяння, його обставини, колегія суддів вважає, що у даному випадку обрання застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного та положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить її належну процесуальну поведінку, зможе запобігти встановленим ризикам та буде належною мірою гарантування виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, ст.ст. 176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 03 2025 року про застосування до підозрюваної за ч.3 ст.111-1 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 02 05 2025 року включно, із визначенням застави, - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого, погоджене з прокурором, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної за ч.3 ст.111-1 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 02 05 2025 року включно, без визначення застави.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4