Справа № 991/214/25
Провадження №11-сс/991/70/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

особи, яка подала апеляційну скаргу

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні його скарг щодо бездіяльності детективів Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяв про кримінальні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2025 року залишено без задоволення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні посадовими особами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяв про вчинення кримінальних правопорушень.

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді, 14 січня 2025 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Вищого антикорупційного суду від 13 січня 2025 року у справі № 991/214/25 та задовольнити скарги представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 , шляхом зобов`язання детективів НАБУ, які наділенні повноваженнями стосовно внесення відомостей заяв, повідомлень від 06 січня 2025 року, які отримано НАБУ 06 січня 2025 року про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внести до ЄРДР відомості за заявами ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень, що передбачені ч.2 ст.111, ч.1 ст.255, ч.3 ст.368 КК України та ч.4 ст.111-1, ч.3 ст.368 КК України, щодо ймовірно протиправних дій суддів Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та розпочати досудове розслідування.

23 січня 2025 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства, зважаючи на наступне:

-10.01.2025 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду було об`єднано матеріали судового провадження № 1-кс/991/212/25 та № 1-кс/991/215/25 в одне судове провадження із присвоєнням єдиного унікального номера судової справи №991/214/25 всупереч законним та обґрунтованим підставам, оскільки подані ОСОБА_6 заяви від 06.01.2025 про вчинення суддями Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосувалися фактів щодо вчинення різних кримінальних правопорушень, а саме: ч.2 ст.111, ч.1 ст.255, ч.3 ст.368 КК України та ч.4 ст.111-1, ч.3 ст.368 КК України;

-суд не вмотивував свого рішення, дійшов передчасного висновку про те, що зі змісту заяв скаржника до НАБУ про вчинення кримінальних правопорушень та з наявних матеріалів не вбачається достатніх об`єктивних вагомих обставин вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, відсутні будь-які конкретні об`єктивні дані, які під час досудового розслідування можливо б перевірити, а також те, що зміст та суть заяв фактично має загальний характер, у заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини, що можуть свідчити про злочинну змову та вчинення вищевказаними суддями дій, які б містили загальні ознаки об`єктивної сторони зазначених кримінальних правопорушень.

В судове засідання з`явився адвокат ОСОБА_5 , який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги за наявного складу учасників. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки в суд не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. У зв`язку з чим, колегією суддів прийнято рішення розглянути апеляційну скаргу за наявного складу учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію особи, яка звернулась з апеляційною скаргою, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у визначений КПК України строк передбачена п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

10.01.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після подання заяви про вчинення суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.255, ч.3 ст.368 КК України, для розгляду якої відповідно до ч.3 ст.35 КПК України і протоколу автоматичного визначення слідчого судді у судовій справі №991/214/25 (провадження 1-кс/991/213/25) визначено слідчого суддю ОСОБА_9 .

10.01.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після подання заяви про вчинення суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.3ст.368 КК Украни, для розгляду якої відповідно до ч.3 ст.35 КПК України і протоколу автоматичного визначення слідчого судді у судовій справі №991/216/25 (провадження 1-кс/991/215/25) визначено слідчого суддю ОСОБА_9

10.01.2025 ухвалою слідчого судді об`єднано в одне судове провадження із присвоєнням єдиного унікального номера судової справи №991/214/25 (провадження 1-кс/991/213/25): матеріали судової справи №991/214/25 (провадження 1-кс/991/213/25) і матеріали судової справи №991/216/25 (провадження 1-кс/991/215/25) щодо розгляду скарг, судовий розгляд яких здійснено 13.01.2025.

Дослідивши скарги та матеріали провадження слідчий суддя дійшов таких висновків.

Зі змісту скарг та заяв до НАБУ вбачається, що скаржником не наведено жодних обґрунтованих відомостей про ознаки вчинення суддями Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.255, ч.3 ст.368 КК України, та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.3 ст.368 КК України, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи інших осіб або про заподіяння такими діяннями істотної шкоди або тяжких наслідків охоронюваним законом правам та інтересам осіб, зокрема й самого скаржника, при цьому статті 111, 111-1, 255 КК України не належать до підслідності НАБУ, визначеної ч.5 ст.216 КПК України.

І заяви до НАБУ, і скарги до Вищого антикорупційного суду складені винятково за припущеннями на підставі суб`єктивних неспроможних переконань, а не на основі фактичних даних (юридичних фактів).

У заявах скаржника не наведено конкретних фактичних даних, які б свідчили про прийняття суддями ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 пропозиції, обіцянки або одержання, чи прохання надати будь-яку неправомірну вигоду в будь-якому розмірі для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої влади чи службового становища.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з такого.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про об`єднання судових справ, взяв до уваги те, що обидві заяви подані однією особою - ОСОБА_6 , їх предметом є тотожні правові питання - оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про незаконність об`єднання слідчим суддею справ за скаргами в одне провадження, оскільки вирішення слідчим суддею цього питання належить до його повноважень та відповідна ухвала постановлена в межах процедури, передбаченої КПК України.

Так, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави (ч.1 ст.306 КПК України). Відповідно до положень ст. 334 КПК України матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими ст.217 КПК України. У разі якщо на розгляд суду першої інстанції надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання. Так, нормами КПК України прямо не передбачено можливості об`єднання саме судових проваджень за скаргами, проте з метою забезпечення ефективності та оперативності розгляду справ за скаргами таке об`єднання можливе з урахуванням вимог положень ч.6 ст.9 КПК України та загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України. Зокрема, п.21 цієї норми однією з засад судочинства визначено розумність строків. Ухвала про об`єднання проваджень не обмежує жодні права скаржника у справі.

Відповідно до частин 1-2 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 № 298). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться, зокрема, відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

У своїй постанові від 16 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 17 червня 2019 року № 4-р(II)/2020, а саме у п. 5 мотивувальної частини, зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Колегія суддів бере до уваги також висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, де зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10, 11).

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень від 06.01.2025 не містять конкретних фактичних даних, які б могли свідчити про вчинення суддями Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_7 та ОСОБА_8 корупційних кримінальних правопорушень, що могло б слугувати підставою для внесення відомостей про них до ЄРДР.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 216, 307, 395, 405, 407, 418, 422, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду 13 січня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарг щодо бездіяльності детективів Національного антикорупційного бюро України, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3