Справа № 127/7171/25
Провадження №11-сс/801/222/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025 року про застосування у кримінальному провадженні №0000415 від 06.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашхабат, Туркменістан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, в силу статті 89 КК України раніше не судимого

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025 року клопотання слідчого задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто до 14:42 год. 02 травня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 02 травня 2025 року.

Одночасно визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі ста п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: - прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; - утриматись від спілкування з особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого неодноразово продовжено. Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

Так, ОСОБА_6 , володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, при цьому усвідомлюючи існування обмежень, щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, організував незаконне переправлення громадян України через державний кордон України. В подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 12.02.2025 року, в ході телефонної бесіди за допомогою месенджера «WhatsApp» повідомив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про можливість незаконного переправлення за грошову винагороду в сумі 13000 тисяч доларів США, через державний кордон України осіб, які тимчасово обмежені у праві на виїзд за кордон на період воєнного стану.

Після чого, ОСОБА_6 , 04.03.2025 приблизно о 14 годині 35 хвилині, на виконання попередньої домовленості прибув на автомобілі Land Rover із держаним номерним знаком НОМЕР_1 , на автостоянку ТЦ «Епіцентр», що за адресою: Вінницький район, с. Зарванці, Хмельницьке шосе, 1-А, де зустрівся із ОСОБА_8 та його дружиною ОСОБА_9 , які діяли під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, які в подальшому за вказівкою ОСОБА_6 перемістилися до салону автомобіля Land Rover в якому ОСОБА_10 залишила для ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12800 тисяч доларів США, із яких 12600 імітаційні засоби у вигляді грошових коштів, за організацію переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, після чого ОСОБА_6 був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляду домашнього арешту з забороною останньому залишати житло, за адресою АДРЕСА_2 , у період часу з 20 години до 07 години наступного дня та покласти на нього обов`язки передбачені ст. 194 КПК України протягом 60 (шістдесяти) днів, тобто до 02 травня 2025 року, в межах строку досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що в клопотанні слідчий, а також судовому засіданні прокурор не навели доказів наявності достатніх ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою

Прокурором не доведено недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам , зазначеним у клопотанні.

Захисник звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 позитивно характеризувався за місцем служби іще з 2016 року за що його було нагороджено відзнакою Президента України, та позитивно характеризується за місце проживання, оскільки після звільнення у 2023 році із ЗСУ не залишився осторонь та став членом громадської організації «Легіон нескорених» і приймав активну участь у допомозі нашим військовим підрозділам, що підтверджується копією посвідчення, копією характеристики, подяки, а також 05 грудня 2023 року був нагороджений «Хрестом бойового братерства» за активну участь ОСОБА_6 у допомозі війську у якості волонтера.

ОСОБА_6 має робітничу професію електрогазозварника та до затримання поліцією працював водієм у ФОП ОСОБА_11 , що підтверджується характеристикою від 07 березня 2025 року, дружина ОСОБА_6 , також працевлаштована а тому його сім`я живе за рахунок трудових доходів, які не являються занадто великими щоб оплати збільшений розмір застави, який для його сім`ї, є занадто великим.

Посилання суду першої інстанції на кваліфікацію дій підозрюваного, а саме ч. 3 ст.

332 КК України не може бути безумовною підставою для застосування відносно нього

запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та визначення збільшеного розміру застави,

оскільки ОСОБА_6 , є раніше не судомою особою, учасником бойових дій та

позитивно характеризується за місцем роботи, проживання та визнав свою вину.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді залишити без змін, захисника ОСОБА_5 , який просив задоволити апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, підозрюваного ОСОБА_12 , який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В кримінальному провадженні № 0000415 від 06.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 3 ст.332 КК України.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має зареєстроване та постійне місце проживання, одружений, в силу ст. 89 КК раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання, та дійшов вірного висновку, що, перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей та документів, продовжити злочинну діяльність, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 на недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою є безпідставними.

Сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється в умовах особливого періоду воєнного стану, проявив самовпевненість у безкараності за свій вчинок.

Крім того, встановлені дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення

обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 у розмірі 454 200 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3