Справа № 739/291/25
Провадження № 1-кс/739/90/25
УХВАЛА

про відмову в застосуванні запобіжного заходу

12 лютого 2025 року м. Новгород-Сіверський

Слідчий суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2024 року слідчий СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділення Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0000024 від 15 січня 2025 року, за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 336 КК України.

Згідно клопотання органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, під час дії воєнного стану та загальної мобілізації він, будучи військовозобов`язаним, пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої 03 січня 2025 року, згідно таблиці додаткових вимог наказу МОЗ України від 14 серпня 2008 року №402 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності обставин, передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали останньому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи 03 січня 2025 року належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про явку на загальну мобілізацію до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07 год. 00 хв. 05 січня 2025 року, для відправки на проходження військової служби за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи повідомленим про передбачену законом відповідальність за неявку у визначені дату та час, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації і бажаючи їх настання, маючи можливість прибути до вказаного центру комплектування, без поважних причин, не прибув у визначену повісткою дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконавши таким чином покладені на нього статтею 65 Конституції України та статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», спрямовані на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, ухилившись таким чином від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання слідчий в клопотанні зазначає, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, при цьому існують передбачені пунктами 1, 4 , 5 частини першої статті 177 КПК України ризики переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також слідчий просить покласти на підозрюваного наступні обов`язки: не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений час.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити його повністю.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала і просила його задовольнити повністю, обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний у судовому засіданні заявив, що проти обрання йому запобіжного заходу не заперечує, при цьому вказав, що він дав показання як підозрюваний та визнає свою вину, проживає зі своєю матір`ю в будинку останньої, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно частини другої статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України підтверджується доданими до клопотання копіями наступних документів: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; витягу з наказу №708 від 27 грудня 2024 року; військового квитка ОСОБА_5 ; розписки ОСОБА_5 ; довідки військово-лікарської комісії; протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про наявність передбачених пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, на обґрунтування можливого переховування підозрюваного від слідства та суду в клопотанні зазначається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, не одружений, у нього на утриманні немає неповнолітніх та непрацездатних членів сім`ї, тому усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, він раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає разом зі своєю матір`ю в її будинку, що у свою чергу свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Відсутність у підозрюваного роботи, джерел доходів та інших, крім матері, членів сім`ї, саме по собі жодним чином не свідчить, що ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду.

Також слідчий суддя враховує відсутність будь-яких доказів намагання підозрюваного ухилитися від слідства, так само як не надано доказів наявності у підозрюваного інших рідних або ж близьких осіб, у яких він міг би переховуватися, а також рухомого та нерухомого майна, або ж коштів на рахунках, використовуючи які ОСОБА_5 міг би переховуватися від слідства та суду.

Стосовно ризиків створення підозрюваним перешкод кримінальному провадженню чи вчинення іншого кримінального правопорушення, які обґрунтовано тим, що останній може створити штучні докази, а саме різноманітні медичні довідки, висновки лікарів, результатів обстеження на підтвердження висунутих ним у подальшому захисник версій слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності на притягувався, згідно матеріалів кримінального провадження визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, жодних захисних версій не висуває, будь-яких доказів того, що він намагався створити штучно хоча б якісь докази у судовому засіданні не надано.

При цьому слідчий суддя зазначає, що підозрюваний та його захисник мають право подавати докази у кримінальному проваджені, які повинні бути оцінені органом досудового розслідування чи судом у порядку, визначеному процесуальним законодавством на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а сукупності таких доказів на предмет достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Відповідно реалізація цього права в майбутньому не може розцінюватися як спроба вчинити інше кримінальне правопорушення.

Викладене вище в сукупності свідчить, що прокурором та слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, на які вони посилаються у своєму клопотанні.

Згідно частини другої статті 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною третьою статті 194 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення), але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Оскільки в ході судового розгляду слідчим та прокурором доведено лише наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 336 КК України, при цьому не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 194 КПК України слідчий суддя вважає за доцільне зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це відповідну особу або орган, що здійснив виклик.

На підставі викладеного, керуючись статтями 179, 193, 194, 309, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це відповідну особу або орган, що здійснив виклик.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути поданні під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 00 хв. 13 лютого 2025 року.