Справа № 172/2193/24
Провадження № 1-кп/172/191/24
У Х В А Л А

Іменем України

12.03.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_5

законного представника малолітнього ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у сел. Васильківка клопотання прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000028 від 12.02.2024 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_5 , 2012 року народження про застосування примусових заходів виховного характеру, -

В С Т А Н О В И В

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просив застосувати до малолітнього ОСОБА_5 примусовий захід виховного характеру у виді застередження та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч. 4 ст. 185 КК України, який було вчинено за наступних обставин.

12 лютого 2024 року в другій половині дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, разом з неосудною особою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшли до спортивного майданчика, що знаходиться на території "Васильківського районного спортивно-технічного клубу товариства сприяння оборони України" за адресою: вул. Першотравнева, 155 сел. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області. Перебуваючи на спортивному майданчику останні вирішили проникнути у двоповерхове приміщення Васильківського РСТК ТСО України.

Так того ж дня, без розриву в часі, особа яка не досягла віку кримінальної відповідальності та стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 , який діяв у стані неосудності, тобто вчиняючи суспільно небезпечне діяння проти власності, коли він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, не усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, реалізовуючи свій намір спрямований на незаконне проникнення до приміщення Васильківського РСТК ТСО України, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, достовірно усвідомлюючи, що їх дії носять злочинний характер, розбили скло одного з вікон, та разом пролізли в нього, тим самим проникли до приміщення.

В подальшому перебуваючи на другому поверсі вказаного приміщення особа, яка не досягла віку кримінальної відповідальності та стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у отворі в стіні знайшли ключі, та шляхом підбору потрапили до приміщення кабінету директора, в якому у дерев`яній шафі неповнолітній ОСОБА_7 знайшов чорну пневматичну гвинтівку Торун-6-101 4,5 мм, яку вирішив викрасти. Потім продовжуючи підбирати ключі до замків, потрапили до приміщення комп`ютерного класу, де виявили один монітор SAMTON 56E та два системних блоки DELL OPTIPLEX 790.

В подальшому, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливою метою, за допомогою сили рук, спільно з особою яка не досягла віку кримінальної відповідальності та стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного харектеру ОСОБА_5 винесли з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 пневматичну гвинтівку Торун-6-101 4,5 мм, один монітор SAMTON 56E та два системних блоки DELL OPTIPLEX 790, після чого, з місця події зникли, чим спричинили Васильківському РСТК ТСО України матеріального збитку на суму 8904,35 грн.

Тим самим ОСОБА_5 вчинив діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки.

Малолітній ОСОБА_5 , його законний представник та захисник також погодилися з думкою прокурора. ОСОБА_5 щиро покаявся у скоєному, обіцяв більше не порушувати закон. Пояснив, що на даний час змінив свою поведінку та відвідує спортивну секцію з боротьби.

Представник потерпілого ОСОБА_8 до суду не з`явився, про час та місце засідання повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, претензій до ОСОБА_5 не має.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. Він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на час вчинення злочинів йому було 12 років.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_5 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за описані діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно малолітнього ОСОБА_5 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються посередньо за місцем навчання, виховується у багатодітній повній сім`ї, яка має складне матеріальне становище, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у службі у справах дітей, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не знаходиться, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєні діяння.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 105 КК України до малолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст. 498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 15 травня 2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 13 років на момент скоєння кримінальних правопорушень, вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, то відповідно до закону до нього слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження відносно малолітніх, та згідно із ст. 498 КПК України застосувати примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Цивільні позови по справі не заявлено.

Керуючись ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.498, 501, 371-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки, а саме обов`язку на протязі одного року відвідувати будь-яку секцію у "Васильківській дитячо-юнацькій спортивній школі" Васильківської селищної ради за власним вибором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1