Справа № 133/120/25
Провадження №11-сс/801/72/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Таза-Бадар Ташаузького району Ташаузької області, Туркменистан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.01.2025 року обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з 12.01.2025 по 10.03.2025 включно (з урахуванням часу затримання з 10.01.2025 о 05:45).

Згідно клопотання слідчого 21.02.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №17-РС солдата ОСОБА_7 призначено на посаду солдата резерву 40 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу указаної військової частини, постановлено на усі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 09.01.2025 близько 22 години ОСОБА_7 , перебуваючи у власному будинку за адресою АДРЕСА_1 , де він постійно проживає, в прихожій кімнаті спільно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , розпивали алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт. Під час конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пішов в спальню кімнату, де взяв кухонний ніж з дерев`яною рукояткою. Повернувшись в прихожу кімнату, ОСОБА_7 наніс один удар ОСОБА_9 в область грудної клітки зліва, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки проникаюче в черевну порожнину з наскрізним пораненням попереково-ободової кишки та її брижі, гемоперетоніум. Після цього, потерпілий ОСОБА_9 спробував вийти з будинку, однак впав на підлогу та в подальшому автомобілем екстреної невідкладної медичної допомоги, який було викликано ОСОБА_10 , доставлений до приймального відділення КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради».

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.01.2025 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, в іншому випадку у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що слідчий суддя помилково погодився з доводами щодо обгрунтовності підозри відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , прокурор в судовому засіданні, на думку захисту, не довів наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується підозрюваному не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом не враховано всі обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, одружений, має на утриманні трьох дітей, являється військовослужбовцем ЗСУ, отримав бойове поранення, довгий час лікувався, на даний час проходить ВЛК з метою визначення його приданості до подальшої служби, також не враховано пояснення підозрюваного про те, що бійка була спровокована самим потерпілим.

Поза увагою залишилися доводи сторони захисту щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, окрім переліку тих хвороб, які наявні та викликані пораненнями під час бойових дій, суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 скаржиться на болі в області грудної клітки, задихається, постійно користується інгаляторами з приводу гострого захворювання легень.

За таких обставин, слідчий суддя із врахуванням особи підозрюваного повинен був обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Відповідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 10.01.2025 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, 10.01.2025 року йому повідомлено про підозру.

Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, приймаючи рішення, врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, є солдатом резерву, згідно службової характеристики не відповідає займаній посаді, проживає одиноко, не має стійких соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинений злочин, та дійшов вірного висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, потерпілого, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Твердження апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необгрунтованими.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов висновку, який колегія суддів вважає обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини, адже він оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.

Посилання захисника ОСОБА_6 про недоведеність обставин, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язного з триманням під вартою, є безпідставними.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України, тому його твердження щодо недоведеності наявності ризиків суд апеляційної інстанції не приймає.

В апеляційній скарзі захисник вказує на неможливість тримання під вартою ОСОБА_7 через його стан здоровя.

Перевіряючи твердження захисника, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до норм Закону України «Про попереднє ув`язнення», пунктів 2.6, 2.7, 2.8 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.02.2012 року № 212/20525 якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

При цьому, стороною захисту доказів, що підозрюваний ОСОБА_7 з заявами про надання медичної допомоги щодо його стану здоровя звертався до адміністрації установи, в якій він утримується, не надано.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно підозри стосовно ОСОБА_7 останньому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що дає право слідчому судді не визначати заставу підозрюваному.

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалу слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.01.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4