1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/773/25 1-кс/335/924/2025
19 березня 2025 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що 28 жовтня 2024 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на металевому пішохідному мосту розташованого поблизу Запорізької гімназії № 36 ЗМР, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Рибнікова, 12, в ході раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, за допомогою предмету схожого на ніж, правою рукою наніс ОСОБА_5 один удар у передню частину тулубу, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої черевної стінки з пошкодженням стінки тонкого кишківника, яке є небезпечними для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. 29 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. 15.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2025, у період часу з 07 годин 25 хвилин по 08 годин 43 хвилини, за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено: чотири предмети схожі на ножі, які належать ОСОБА_5 ; мобільний телефон марки «Xiaomi MI A2 Lite», разом з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
Беручи до уваги те, що тимчасово вилучене майно, має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки зберегло на собі сліди скоєного кримінального правопорушення і необхідне для проведення ряду судових експертиз у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, старший слідчий звернувся до суду з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Старший слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.
Власник майна та його представник у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином.
Розглянувши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
29 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
20.02.2025, у період часу з 07 годин 25 хвилин по 08 годин 43 хвилини, за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено: чотири предмети схожі на ножі; мобільний телефон марки «Xiaomi MI A2 Lite», разом з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_1 .
15.03.2025 старшим слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей та предметів, речовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на який посилається слідчий у своєму клопотанні, як на підставу для арешту майна, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та необхідність накладення арешту на чотири предмети схожі на ножі; мобільний телефон марки «Xiaomi MI A2 Lite», разом з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_1 , оскільки вони відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.
- чотири предмети схожі на ножі;
- мобільний телефон марки «Xiaomi MI A2 Lite», разом з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», НОМЕР_1 , вилучених у ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1