Справа № 646/7957/24
№ провадження 1-кп/646/1006/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 02.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні захисник заперечував проти клопотання прокурора та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на необгрунтованість клопотання прокурора та недоведеність прокурором вищевказаних ризиків. Захисник переконаний, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт достатньою мірою гарантує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника та пояснив, що у 1990х роках він проходив військову службу у підрозділі Національної Гвардії України та зараз бажає виконувати свій громадянський обов`язок з захисту Батьківщини від російської військової агресії. Але, перебуваючи в умовах тримання під вартою, він позбавлений можливості навіть подати відповідні документи до ТЦК та СП.

Потерпіла підтримала клопотання захисника та пояснила, що переконана у тому, що обвинувачений не бажав спричинити шкоду її життю та здоров`ю.

Крім того, у судовому засіданні була допитана в якості ОСОБА_9 , яка пояснила, що є донькою обвинуваченого, проживає у Зміївському районі та готова надати своєму батькові можливість проживати у неї. У неї та її чоловіка дуже хороші стосунки з батьком, її чоловік є військовослужбовцем. Вона може охарактеризувати батька як гарного батька, неагресивну людину, він ніколи не завдавав шкоди ані їй, ані потерпілій, яка є її матір`ю.

Вислухавши сторони, потерпілу та свідка, дослідивши доводи клопотань прокурора та захисника, колегія суддів приходить до наступного.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, які є особливо тяжким та тяжким злочином відповідно.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.03.2024 було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому строк тримання обвинуваченого неодноразово продовжувався.

Оскільки існує інформація, яка може переконати розсудливого спостерігача, що обвинувачений, можливо, вчинив інкриміновані йому злочини, це свідчить про наявність обгрунтованої підозри, що за правилами ст.177 КПК України є однією з підстав для застосуванні запобіжного заходу.

Проте, однієї лише обгрунтованої підозри, навіть у вчиненні особливо тяжкого злочину, недостатньо для застосування запобіжного заходу.

Ще однією обов`язковою умовою для цього має бути існування ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У цьому випадку з огляду на серйозність обвинувачення дійсно існує ризик втечі обвинуваченого, який не має настільки міцних соціальних зв`язків за місцем проживання його або його доньки, які б повністю невілювалили цей ризик.

Так, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Піщане, Куп`янського району, Харківської області, є громадянином України має середню спеціальну освіту, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

При цьому населений пункт, в якому зареєстрований та проживає обвинувачений, знаходиться на межі з Луганською областю та у цій місцевості ведуться активні бойові дії. Отже, це значною мірою обмежує можливості органі державної влади контролювати цю територію.

Разом з тим, з часом ступінь вказаного ризику зменшується.

Що стосується ризику незаконного впливу на інших учасників процесу, то він також зменшився.

Так, потерпіла вже допитана під час судового розгляду, тому ризику незаконного впливу обвинуваченого не неї немає.

Для того ж, щоб запобігти ризику незаконного впливу на свідків достатньо застосувати такий вид запобіжного заходу, який у законний спосіб забезпечить ізоляцію обвинуваченого від цих осіб.

І таким заходом не обов`язково має бути найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цілодобовий домашній арешт так само, як і тримання під вартою, обмежує право обвинуваченого на свободу, оскільки забезпечує певну соціальну ізоляцію обвинуваченого. В умовах такої соціальної ізоляції ризик незаконного впливу на свідків зводиться до мінімуму.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно положень ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Запобіжний захід повинен відповідати легальній меті, забезпечувати виконання завдань кримінального провадження та бути співмірним відповідним ризикам.

Розглядаючи питання дотримання державами-учасницями гарантій, які встановлені статтею.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії»), що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Також ЄСПЛ зазначає, що національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (наприклад, у справі «Маккей проти Сполученого Королівства»).

У справі, що розглядається, прокурором не доведено, чому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть убезпечити від ризиків, які передбачені ст,177 КПК України.

Отже, враховуючи наявність обгрунтованої підозри та ризиків втечі та впливу на свідків, суд вважає

В той же час, з огляду на зменшення цих ризиків, суд приходить до висновку, що гарантією належної процесуальної поведінки може бути запобіжний захід, що обмежує право обвинуваченого на свободу у такий спосіб, який унеможливлює його втечу та незаконний вплив на свідків, але при цьому не є найсуворішим та є співмірним зі ступенем цих ризиків та гарантує дотримання балансу права обвинуваченого та завдань кримінального провадження.

Таким запобіжним заходом є домашній арешт.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання захисника обвинуваченого та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 199, 331 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

В клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під варту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 27.01.2025 року (включно).

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області чи до Червонозаводського районного суду м. Харкова за першою вимогою;

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 ,, без дозволу прокурора або суду;

- не виїжджати за межі Харківської області без дозволу прокурора чи суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , передати на виконання до Зміївського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали до 27.01.2025 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 29.11.2024 о 12-25 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3