Справа №345/6078/24
Провадження № 1-кп/345/108/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш матеріали кримінального провадження № 0000198 з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , зі середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх осіб, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілому.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_3 26.09.2024 близько 19 год. 40 хв. перебував в АДРЕСА_1 , де на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин розпочав словесний конфлікт зі своїм сусідом ОСОБА_5 . В ході даного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_3 ,діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, умисно наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком правої руки в ділянку обличчя, після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, наніс ще один удар кулаком правої руки в ділянку лівого плеча останнього. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянках спинки носа та слизової оболонки нижньої губи, синця в ділянці лівого плеча, які згідно висновку експерта від 07.10.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнав. Пояснив, що 26 вересня 2024 року близько 18:00-19:00 год. він закликав ОСОБА_5 та сказав йому, що стовпчик неправильно стоїть, однак, останній почав ображати його нецензурними словами, почалася бійка. В нього також був синець. Близько 20:00 год. приїхала ОСОБА_7 , і потерпілий почав провокувати його, обзивати. Він не втримався і вдарив потерпілого. Під час події була його мама, швагро і друзі. Однак тілесні ушкодження потерпілому спричиняв тільки він. Потім приїхала поліція та швидка. Він завдав потерпілому 2-3 удари правою рукою у ділянки тіла, що зазначені в обвинувальному акті. Знав, що потерпілий має інвалідність, переніс операцію на серці. Зазначає, що більше такого не повториться.

Окрім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується показами потерпілого, який був допитаний в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 26 вересня з 09:00-10:00 год. до 12:00 год. він заливав стовпчик, після чого пішов у село. Близько 18:00 год. приїхав додому і почув зі сторони сусіда в його сторону крики, зокрема, нецензурну лайку. Він пішов подивитися, що сталося, і побачив, що його стовпчик розхитаний, і в цей момент обвинувачений стояв біля паркана. Він спитався в нього, що відбулося, а останній підбіг до нього, вдарив кулаком і почав далі розхитувати стовпчик. Через 5-10 хв. з`явився брат обвинуваченого, і вони двоє почали його шарпати. Після того прийшов швагро обвинуваченого, і вони уже всі троє його шарпали. Він вибрався і побіг на подвір`я, однак обвинувачений його наздогнав і почав наносити удари. Коли він зміг втекти від обвинуваченого, то подзвонив в поліцію та до доньки дружини ОСОБА_8 . Однак поліція скалаза, що їхати не буде, так як він не має тілесних ушкоджень. Приїхала ОСОБА_8 і почала все знімати на відео. На той час зібралася вся родина обвинуваченого, в них йшла словесна перепалка щодо розміщення стовпчика. І в ході перепалки до нього підбіг обвинувачений і вдарив його декілька разів. Стверджує, що тілесні ушкодження, які зазначені у висновку експерта, наніс йому обвинувачений. Зокрема, останній завдав йому 3 удари в голову, 3 в груди та в плече, а коли він впав, то копав його ногами по спині. Вказані удари йому було завдано, коли приїхала ОСОБА_8 . Це все вона зафіксувала на відео. До цього обвинувачений також наносив йому удари, зокрема, в ніс. Наполягає на притягненні обвинуваченого до кримінальної відповідальності. Останній після вказаної події не підходив до нього, не вибачився. Жодного разу не сказав, що кається у вчиненому. Навпаки, конфлікти з останнім у нього виникали уже неодноразово. І змін в його поведінці по відношенню до нього він не бачить. В нього наявна інвалідність, оскільки він переніс інфаркт, і про це знав обвинувачений. Після вказаної події і нього погіршився стан здоров`я, і він лікувався у медичному закладі.

Крім того, вина обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також доведена письмовими доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні, а саме:

- рапортом старшого інспектора-чергового Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.09.2024, згідно з яким він доповів про те, що 26.09.2024 о 19:46 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_9 про те, що в АДРЕСА_2 близько 40 хвилин тому сусід ОСОБА_10 побив сусіда ОСОБА_11 (в області носа та грудної клітки), який допомагав заявниці біля її будинку та огорожі, пошкодив стовп огорожі (а.п. 57);

- рапортом старшого інспектора-чергового Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 26.09.2024, згідно з яким він доповів про те, що 26.09.2024 о 20:51 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від чергової медсестри Калуської ЦРЛ про те, що до них за медичною допомогою доставлено ОСОБА_5 . Діагноз: закрита травма грудної клітки зліва. Перебуває на дообстеженні (а.п. 58);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності сусіда ОСОБА_3 , який наніс йому тілесні ушкодження, а саме: завдав рукою удари у голову та ділянку грудей (а.п. 59);

- протоколом огляду речей та документів від 27.09.2024, з якого встановлено, що дізнавачем СД Калуського РВП проведено огляд, зокрема, оптичного носія інформації марки «Verbation», типу «DVD-R» диску. При відкритті вказаного диску виявлено 1 відеофайл з назвою «video_2024-09-30_08-47-24». На вказаному відеофайлі, який був досліджений у судовому засіданні зафіксовано, як ОСОБА_3 підходить до ОСОБА_5 та наносить удар кулаком правої руки в ділянку голови, після чого завдає ще декілька ударів в ділянку тулуба. В цей момент особа жіночої статті кричить, що він таке робить, та зазначає, що ОСОБА_5 після лікарні (а.п. 60-67, 90);

- висновком експерта № 150, відповідно до якого встановлено, що у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження: садна в ділянках спинки носа та слизової оболонки нижньої губи, синець в ділянці лівого плеча, які утворилися від дії тупих твердих предметів могли утворитися, як при нанесенні ударів такими предметами, яким могли бути як руки, ноги так і інші тупі тверді предмети, у вище вказані ділянки тіла, так і при ударах цими ділянками тіла до таких предметів, можуть відповідати терміну вказаному в постанові, і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.п. 72);

В судовому засіданні також були досліджені речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме: медичну довідку № 4038 видану на ім`я ОСОБА_5 (а.п. 68), копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 345 А від 26.09.2024 заведену на ім`я ОСОБА_5 (а.п. 73), а також оптичний носій інформації типу «DVD-R» з відеозаписом «video_2024-09-30_08-47-24» (а.п. 90), який повінстю відповідає опису даного відео в протоколі огляду речей та документів від 27.09.2024 (а.п. 60-67), який описано вище.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілому.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, позицію прокурора та потерпілого.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що останній згідно з довідками медичних закладів за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, має зареєстроване місце проживання, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Судом встановлено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Крім того, у обвинувальному акті зазначено таку пом`якшуючу обставину, як щире каяття.

Однак, встановлюючи таку пом`якшуючу обставину як щире каяття, суд виходить зі системного тлумачення законодавства і судової практики, згідно з якими щире каяття означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Такі правові висновки викладено у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 161/4501/19.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що в діях обвинуваченого відсутня така пом`якшуюча обставини як щире каяття, оскільки ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення не проявляв бажаннязалагодити свою провину перед потерпілим, в судовому засіданні, хоча і говорив, що більше такого не повториться, однак в сукупності з іншими його словами та поведінкою щирого каяття суд не встановив, оскільки зі сторони останнього були відсутні конкретні дії для цього, зокрема, в сторону потерпілого, який просить призначити йому найсуворіше покарання та має до нього претензії морального характеру, що підтверджується заявленим цивільним позовом, та вказує на відсутність спрямованих дій на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

У судовому засіданні прокурор просила враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник потерпілого просила не призначати обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки він ніде не працює, будучи молодою і здоровою особою, вчинив злочин щодо набагато старшого чоловіка, який має ряд хвороб та інвалідність, про що обвинуваченому було відомо.

Потерпілий просив суворо покарати обвинуваченого.

Обвинувачений зазначив, що немає коштів, щоб відшкодувати заявлений розмір моральної шкоди, не розуміє, за що повинен платити такі кошти і не буде цього робити, тому згідний на найсуворіше покарання.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи наявність обтяжуючої та пом`якшуючої покарання обставин, позицію сторін та те, що обвинувачений непрацевлаштований, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, воно буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення, не буде становити особистий надмірний тягар для особи та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

З приводу заявленого цивільного позову суд зазначає наступне.

Потерпілий ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого - цивільного відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 50000,00 гривень та витрат за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 гривень.

Свою позовну заяву мотивує тим, що протиправними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому було завдано фізичні страждання (біль, травму голови, плеча і т.д.). Крім того, він являється інвалідом 2 групи, нещодавно переніс важку операцію на серці, про що відповідачу добре відомо, так як він його сусід. Йому протипоказані будь-які нервові стреси та хвилювання, оскільки це все негативно відображається на здоров?ї і може призвести навіть до летальних наслідків, так як в нього постінфарктний кардіосклероз, аневризма ПСЛШ, стенуючий атеросклероз вінцевих артерій, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет. Через протиправну поведінку відповідача він зазнав ряд хвилювань, нервове потрясіння, стрес, втратив душевний спокій, зазнав приниження, переніс страх за своє життя та здоров?я, адже відповідач бив його кулаком і в голову, і в ліву ділянку грудей (попав по плечу), що могла призвести до будь-яких, навіть важких, наслідків. Після такого потрясіння він з 30.09.2024 по 07.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ЦРЛ Калуської міської ради», так як у нього погіршився загальний стан здоров?я і загострилася хвороба серця. Тобто для організації свого життя він був змушений докладати додаткових зусиль. Враховуючи характер та тривалість завданих моральних страждань, виходячи з вимог розумності та справедливості відшкодування заподіяної моральної шкоди оцінює в розмірі 50000,00 гривень. Крім того, звертаю увагу суду, що даний злочин вчинив молодий здоровий чоловік, йому до даного часу обвинувачений жодним чином не відшкодував завдану шкоду, навіть не вибачився за заподіяні тілесні ушкодження, що свідчить про відсутність розкаяння обвинуваченого у вчиненому щодо ньому протиправному діянні.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Цивільний відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що цивільний позов не визнає в повному обсязі, оскільки не має таких грошей і не вбачає підстав, за що ці гроші він має платити потерпілому. Не вважає, що спричинив потерпілому будь-яких моральних страждань, а його лікування не було пов`язано з тілесними ушкодженнями. Також заперечував щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу потерпілому, так як саме останній хотів мати адвоката.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає суд залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень 26.09.2024 обвинуваченим ОСОБА_12 та їх наслідки описані вище.

Також судом встановлено, що потерпілому з 01.04.2024 встановлена друга група інвалідності (а.п. 23) та відповідно до епікризу з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 9868 останній перебував у період з 30.09.2024 по 07.10.2024 на лікуванні в КНП «ЦРЛ Калуської міської ради» та йому встановлено ряд діагнозів.

Таким чином, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує ступінь вини цивільного відповідача, обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та їх тяжкість, характер, тривалість і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс останній внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, вік потерпілого, його стан здоров`я, зокрема, наявність в нього другої групи інвалідності, ряду захворювань, про що обвинуваченому було достовірно відомо, особу останнього, його вік, а також те, що через 4 дні після подій, викладених у обвинувальному акті, потерпілий проходив стаціонарне лікування, що, як наслідок, дає підстави вважати про наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням йому тілесних ушкоджень та перебуванням на лікуванні, що тимчасово змінило його звичайний спосіб життя.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому діями обвинуваченого була спричинена моральна шкода, однак не погоджується з цивільним позивачем щодо розміру завданих моральних збитків на суму 50000,00 грн. та вважає його завищеним, а тому приходить до переконання про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди на суму 10000,00 гривень, при цьому судом враховуються всі вищеописані обставини даного кримінального провадження.

Щодо витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.

Окрім цього, відповідно до приписів п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу, витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України).

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених потерпілим у кримінальному провадженні, до матеріалів судової справи долучено свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 614 від 24.05.2007, ордер серії АТ № 1084161 від 31.10.2024 та квитанцію № 424068 від 31.10.2024 на суму 5000,00 грн. за представництво в суді та складання позову (а.п. 14-15, 19).

Отже, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень суду щодо оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд дійшов висновку, що докази надані представником потерпілого, підтверджують співмірність наданих адвокатом послуг зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг та робіт, а фактично понесені витрати є обґрунтованими та документально підтвердженими на загальну суму 5000,00 гривень.

З огляду на викладе, понесені потерпілим витрати на правову допомогу на суму 5000,00 грн. є документально підтвердженими, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому мають бути стягнуті з обвинуваченого на користь потерпілого в повному обсязі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі відсутні.

Арешт на майно не накладався. Судові витрати відсутні.

Речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати, запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- медичну довідку № 4038, видану на ім`я ОСОБА_5 , яка зберігається у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_5 ;

- оптичний носій інформації типу «DVD-R», з відеозаписом під назвою «video_2024-09-30_08-47-24», копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 345 А від 26.09.2024 на 1 арк., оптичний носій інформації марки «Verbation» типу «DVD-R» з відеозаписами портативних відеореєстраторів працівників поліції в ході виконання службових обов`язків 26.09.2024 з дев`ятьма відеозаписами, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після вступу вироку в законну силу залишити у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: