ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6944/19 Номер провадження 11-сс/814/236/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 27 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою повернуто ОСОБА_6 скаргу щодо скасування постанови дізнавача СД Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області від 15 січня 2025 року із роз`ясненням скаржнику, що повернення скарги не позбавляє її права на повторне звернення з відповідною скаргою до слідчого судді в порядку та строки, передбачені КПК України.

Відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 щодо відводу дізнавача з роз`ясненням їй права на подання відводу дізнавачу з підстав і в порядку, передбаченому ст.ст.77, 80 КПК України.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що додані до скарги матеріали не містять підтверджуючих документів про визнання ОСОБА_6 потерпілою в порядку, визначеному КПК України, у кримінальному провадженні, що позбавляє можливості встановити право скаржника на подання скарги про скасування постанови дізнавача.

Водночас слідчий суддя, проаналізувавши предмет оскарження рішень, дій, бездіяльності під час досудового розслідування до слідчого судді, окреслений у ст.303 КПК України, дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 у частині відводу дізнавача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 27 січня 2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, відвести дізнавача ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя: не врахував те, що вона є потерпілою в наведеному вище кримінальному провадженні з моменту подання нею заяви про залучення її до провадження як потерпілої; не дослідив матеріали кримінального провадження; не повідомив потерпілу сторону про розгляд провадження; безпідставно відмовив у розгляді її заяви про відвід дізнавача ОСОБА_7 , який перешкоджає їй в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, порушує права потерпілих і неналежним чином здійснює досудове розслідування.

Учасники провадження були належним чином повідомлені про місце, дату й час розгляду апеляційної скарги. Водночас ОСОБА_6 заявила клопотання про здійснення апеляційного розгляду за її відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апелянта та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження в разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Норми Конституції України та КПК України гарантують право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року по справі "Скорик проти України" визначено, що право на справедливий суд, одним із аспектів якого є право на доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до слідчого судді, суду в разі незгоди із процесуальними рішеннями, дією чи бездіяльністю, в тому числі щодо предмету оскарження, не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а, отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до цього КПК України визначає, в яких випадках і які процесуальні рішення, дії чи бездіяльність, підлягають оскарженню до слідчого судді.

Так, ч.1 ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування. За вимогами вказаної норми кримінального процесуального закону на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст.314-316 КПК України (ч.2 ст.303 КПК України).

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 подала в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200, до слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук скаргу на постанову дізнавача СД Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області від 15 січня 2025 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 від 13 січня 2025 року щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Також у цій скарзі ОСОБА_6 просила відвести дізнавача ОСОБА_7 у зазначеному вище кримінальному провадженні у зв`язку з неефективним проведенням дізнавачем досудового розслідування та порушенням прав потерпілих (а.п.1-3 і додатки до апеляційної скарги).

Повертаючи скаргу в частині оскарження постанови дізнавача, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_6 не підтверджено наявність у неї статусу потерпілої.

І хоча колегія суддів уважає саме такі мотиви передчасними, разом з тим, оскарження постанови дізнавача, прийнятої за результатами розгляду клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (що не є слідчою дією), приписами КПК України не передбачено, а тому назване рішення, на яке ОСОБА_6 було подано скаргу, в будь-якому не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування.

За таких обставин, у частині оскарження ОСОБА_6 постанови дізнавача від 15 січня 2025 року слідчий суддя мав би постановити ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою, а не про повернення скарги, що, на думку апеляційного суду, є порушенням норм КПК України, але неістотним, з огляду на обставини цієї справи, так як слідчий суддя дійшов висновку про неможливість розгляду по суті скарги на рішення дізанвача, яке відповідно до положень КПК України оскарженню не підлягає, і постановив судове рішення, яким, по суті, завершив провадження. Скасування такої ухвали слідчого судді в будь-якому разі не призведе до перегляду скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача від 15 січня 2025 року, оскільки при новому розгляді слідчий суддя все одно повинен буде або відмовити у відкритті провадження за скаргою, або закрити це провадження як необґрунтовано відкрите.

Тобто навіть у разі формального анулювання оскаржуваної ухвали все одно процесуально унеможливлено досягнення того правового результату, про який порушувала питання ОСОБА_6 у поданій скарзі на рішення дізнавача, а «процес заради процесу» не відповідає вимогам ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тому в контексті наведенного вище колегія суддів не вбачає належних і виправданих, а, отже й достатніх підстав для скасування ухвали слідчого судді щодо скарги ОСОБА_6 у частині оскарження нею рішення дізнавача.

Водночас скарга в частині відводу дізнавача також є такою, що не містить оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які би підлягали оскарженню на досудовому провадженні, а порушені нею в скарзі питання не є предметом розгляду слідчого судді в порядку ст.ст.303, 306 КПК України.

Так, ст.303 КПК України не передбачено вирішення питання про відвід дізнавача. Заяви/клопотання про відвід дізнавача є предметом розгляду слідчого судді в окремому порядку, конкретно передбаченому положеннями ст.ст.77, 80, 81 КПК України, при поданні відповідної саме заяви (клопотання) про відвід дізнавача.

Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 щодо відводу дізнавача.

У контексті ж доводів апелянта про необхідність відводу дізнавача слід зауважити, що в суду апеляційної інстанції не має повноважень на вирішення питання про відвід дізнавача в кримінальному провадженні.

Разом з тим, судові рішення слідчого судді та апеляційного суду жодним чином не перешкоджають ОСОБА_6 за наявності, на її думку підстав, звернутись до слідчого судді в регламентованому ст.ст.77, 80, 81 КПК України порядку із заявою/клопотанням про відвід дізнавача.

Посилання ж апелянта на те, що слідчий суддя не повідомив учасників провадження про призначене судове засідання та здійснив за їх відсутності розгляд скарги колегія суддів уважає неспроможними.

Так, зі змісту положень КПК України та логічної послідовності процесуальних етапів провадження за поданою скаргою вбачається, що судове рішення про повернення скарги чи відмови у відкритті провадження за скаргою слідчим суддею постановляється одноособово та при вирішенні цього питання законом не регламентовано дослідження доводів скарги й надання їм оцінки, а здійснюється лише перевірка процесуальної прийнятності скарги до розгляду. Також КПК України не передбачено вирішення питання про повернення скарги в судовому засіданні з повідомленням і за участю учасників провадження, як про це помилково йдеться в апеляційній скарзі.

Ураховуючи викладене вище, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 27 січня 2025 року без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4