У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0001477, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання. Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 16.10.2022 по 18.10.2022.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 на ст. 124 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає зміні з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність умислу обвинуваченого на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_6 такий умисел заперечив, стверджував, що коли знаходився у себе вдома, з його подвір`я без дозволу незнайомі люди взяли належне йому майно, на його зауваження почали вести себе агресивно та погрожували фізичною розправою.

Зазначає, що свідок ОСОБА_9 бачив, що обвинувачений наніс лише два удари, після яких потерпілий впав, а він в цей час вже не знаходився біля обвинуваченого та не бачив, що відбувалося потім.

Звертає увагу, що під час досудового розслідування вилучалися особисті речі ОСОБА_6 , а саме комп`ютерна та відеотехніка, яка була визнана речовим доказом по справі, але стороною обвинувачення не вжито заходів для долучення до матеріалів кримінального провадження відеозаписів, які могли зберігатися на вказаному носієві, та не вжито заходів на отримання таких відеозаписів.

Вважає, що в суді першої інстанції не надано належних, допустимих та достатніх доказів висунутого обвинувачення. Хоча обвинувачений оспорює лише частину подій, викладених в обвинувальному акті, тим самим підтверджуючи що конфлікт був, та причиною вказаного конфлікту була поведінка незнайомих осіб у нього на подвір`ї, та обвинувачений оцінював дії потерпілого, як реальну загрозу для свого життя та здоров`я.

Зазначає, що слідчий експеримент проводився лише зі свідком ОСОБА_9 для перевірки показань, що відбувалося того дня на місці події, однак обвинуваченого до проведення слідчого експерименту слідчий не залучав.

Отже, за встановлених судом обставин, у обвинуваченого склалося враження, що його здоров`ю загрожує реальна небезпека від дій двох осіб, які були у стані алкогольного сп`яніння, були збуджені, поводили себе агресивно, переважали його кількісно і фізичною силою.

На думку захисника, дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16 жовтня 2022 року в період часу з 13:00 год до 15:00 год, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілим ОСОБА_10 на ґрунті неприязних стосунків виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник раптовий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, знаходячись навпроти ОСОБА_10 , у положенні стоячи, ОСОБА_6 утримуючи в руках дерев`яну дошку, наніс ОСОБА_10 не менш ніж 25 ударів в область голови, тулуба та кінцівок останнього, від яких ОСОБА_10 впав на землю та перестав чинити супротив.

В результаті нанесення 25 ударів ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: забійні рани на чолі по середній лінії на межі росту волосся, в правій лобно-скроневій області на тлі садна, крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобно-скроневій області справа та лобно-скронево-тім`яно-потиличній області зліва, крововиливи в обидва скроневих м`яза, субдуральний крововилив (крововилив під тверду мозкову оболонку) в ділянці трепанаційного отвору з переходом на основу черепу в області передньої та середньої черепних ямок зліва, масою близько 60,0г, субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`якими мозковими оболонками) в області тім`яно-скроневій долі зліва, на базальній поверхні мозку в області скроневих долей, крововиливи в речовину головного мозку в області скроневих долей справа та зліва, в області правого зорового горба, в області Варолійового мосту, переломи склепіння та основи черепу (лінійні) в тім`яно-скроневій області справа, в тім`яній області справа, крововиливи в шлуночки мозку, синці на зовнішній поверхні правого и лівого плеча в середній та нижніх третинах, на зовнішній поверхні передпліч в середній та верхній третині, на тильній поверхні 2,5 пальців лівої кисті, на передньо-боковій поверхні грудної клітини справа та зліва в нижній частини, в області гребня здухвинних кісток справа та зліва, на передньо-зовнішній поверхні правого та лівого стегна в верхній та середній третинах, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, садна лівого плеча в нижній третині, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу.

Тілесні ушкодження в області голови, носять ознаки тяжких тілесних та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Тілесні пошкодження у вигляді синців та саден, тулубу та кінцівок носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Після спричинення тілесних ушкоджень, потерпілого ОСОБА_10 госпіталізовано до Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги, де від отриманих тілесних ушкоджень 17.10.2022 настала смерть ОСОБА_10 в результаті закритої черепно-мозкової травми з ранами голови, крововиливами в м`які тканини голови, переломами склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням речовини головного мозку.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили кваліфікувати дії обвинуваченого за ст. 124 КК України.

Потерпіла ОСОБА_8 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду залишити без змін.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

На переконання суду, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії кваліфіковані правильно.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції свою не визнав. Стверджував, що не мав умислу спричинити тяжкі тілесні ушкодження потерпілому та наніс лише два удари по голові дошкою.

Пояснив суду, що 16.10.2022 близько 13-13:30, вдома на моніторі камер спостереження побачив у дворі двох чоловіків, які везли будівельне сміття на тачці, схожу на його. Коли вийшов у двір, тачки не було, а на задній частини двору сусідки ОСОБА_12 побачив чоловіків з його тачкою. Підійшовши до них, попросив повернути тачку, але вони відмовилися та почали ображати його і не випускали.

Обвинувачений стверджував, що потерпілий намагався нанести йому удар кулаком, погрожував, що поб`є його, нецензурно висловлювався. Після чого між ними почалась сварка та чоловіки почали йти на нього. Він схопив поруч дошку та почав розмахувати, щоб вони його випустили.

Дошку взяв для самозахисту, оскільки побоювався за своє життя, враховуючи, що чоловіків було двоє. Потім, він дошкою ударив свідка ОСОБА_9 , який одразу втік, а потерплий залишився, став ще агресивніше та почав йти на нього. Він махнув дошкою в бік потерпілого, наніс один удар зверху, потерпілий закрився рукою та удар сковзнув по руці. Потерпілий не випускав його, погрожував, після чого він наніс ще два удари зверху зліва по голові потерпілого. Потерпілий не намагався більше його вдарити та тілесних ушкоджень йому не спричинив. Коли потерпілий впав, був у свідомості, у нього потекла кров по голові, після чого він переступив через нього, забрав тачку та пішов додому, а палицю викинув поруч з потерпілим у дворі.

Він не запропонував потерпілому медичну допомогу та не викликав поліцію. Конфлікт відбувався приблизно 15-20 хвилин. У нього не було умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, він лише хотів забрати свою тачку, але потерпілий та свідок почали конфлікт. До того, що сталося ставитися негативно, але конфлікт розпочали потерпілий та свідок, він ударив потерпілого та свідка, оскільки хотів вийти з цієї ділянки.

Отже, обвинувачений не визнав вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, та вважав, що перевищив межі необхідної оборони.

Проте, на переконання колегії суддів, є доведеною вина ОСОБА_6 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.10.2022 ОСОБА_8 просила вжити заходів до невстановленої особи, яка 16.10.2022 нанесла її брату ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження, внаслідок чого останній знаходиться в лікарні в реанімаційному відділенні нейрохірургії без свідомості (т. 1 а.с. 66).

Згідно протоколу огляду місця події від 16.10.2022 з фототаблицею до нього, з дозволу ОСОБА_12 , за участі понятих, оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . На задній частині подвір`я біля лівої сторони є цегляна одноповерхова будівля. Близько 5-10 см від цегляної купи та доріжки виявлено хаотично розташовані плями бурого кольору, зовні схожі на кров людини. Біля шиферних листів на доріжці виявлена дерев`яна дошка приблизно 1,5 х 0,5 м, на якій наявні плями бурого кольору, зовні схожі на кров. Біля плити цегли виявлено перегорнутий маленький дерев`яний стільчик, на ніжці якого наявні плями бурого кольору, зовні схожі на кров людини.

При огляді місця події вилучено: 2 змиви речовини бурого кольору (з цементної підлоги доріжки та ніжки дерев`яної табуретки), літний капелюх з плямами бурого кольору, фрагмент дерев`яної дошки з плями бурого кольору, які постановою від 16.10.2022 визнані речовими доказами у кримінальному провадженню (т. 1 а.с. 67, 68-76, 77).

Згідно протоколу огляду місця події від 16.10.2022 з фототаблицею до нього, з дозволу ОСОБА_8 , за участі понятих, оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . В кімнаті на підлозі виявлено чорний полімерний пакет, який ОСОБА_8 добровільно видала працівникам поліції. Зі слів останньої, в пакеті знаходилися речі її брата ОСОБА_10 , які передали лікарі після огляду потерпілого у медичному закладі.

Під час огляду пакету виявлено речі: сіру джинсову куртку з плямами бурого кольору, фіолетову майку зі слідами бурого кольору з розривами, сині спортивні штани зі слідами речовини бурого кольору з розривами, кросівки чорно-червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору. Виявлені речі вилучено та постановою від 16.10.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженню (т. 1 а.с. 78, 79, 80-84, 85).

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування проведено ряд судових імунологічних, цитологічної експертиз речових доказів, які вилучені під час оглядів місця події.

Так, згідно висновку судово-імунологічної експертизи №681-і від 01.11.2022, кров ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО (т.1 а.с. 173-174).

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №684-і від 02.11.2022, кров ОСОБА_6 належить до групи А анти-В ізосерологічної системи АВО (т. 1 а.с. 178-180).

Відповідно висновку судово-імунологічної експертизи речових доказів №682-і від 29.11.2022 (змиви зі слідами РБК, зроблені з ніжки табурета та з підлоги), на двох ватних турундах зі змивами, наданих на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Висловитися категорично про групову належність при виявленні лише одного антигену Н не є можливим, але данні серологічного дослідження не виключають можливості походження крові від особи (осіб) групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, в тому числі від ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 184-187)

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи речових доказів №683-і від 29.11.2022, на кепці (капелюсі), наданій на експертизу, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО, походження якої не виключається від ОСОБА_10 і виключається від ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 191-194).

Згідно висновку судово-цитологічної експертизи речових доказів №175/Ц від 29.11.2022, під час проведення цитологічного дослідження дерев`яної палиці, наданої на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, сліди крові, які виявлені на дерев`яній палиці, могли походити від особи (осіб), в крові якої (яких) міститься антиген Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 , але не походять від ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 198-201).

Згідно протоколу огляду місця події від 17.10.2022 з фототаблицею до нього, за участі понятих, спеціаліста, лікаря, оглянуто приміщення КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: вул. Корабелів, 14-в, у м. Миколаєві, в якому на металевій каталці виявлено труп ОСОБА_10 , на голові якого бинтова пов`язка у вигляді чіпцю з плямою бурого кольору схожої на кров. Над правим оком під бровою розташований синець, верхні кінцівки складені на грудній клітині права на ліву долоні, біля ліктьових суглобів на передпліччі правої руки виявлені садна на зовнішньої стороні, під ключицею грудної клітини встановлено катетер. Ніжні кінцівки розташовані прямо, на правому колінному суглобі наявна садна, кістки пальців на дотик цілі. Трупне задублення добре виражено, трупні плями виявлені на спині та задній поверхні кінцівок, труп направлено до обласного бюро судово-медичних експертиз.

Також в лікарні оглянуто супровідний листок №223, згідно якого ОСОБА_10 знайдено у дворі по АДРЕСА_1 (зі слів сестри), доставлено 16.10.2022 о 15:55 год до ЛШМД, попередній діагноз: ЗЧМТ, забій головного мозку, травматична кома.

Згідно медичної картки стаціонарного хворого КНП ММР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» №5357/993, ОСОБА_10 поступив до ЛШМД 16.10.2022 о 15:55 год, знайдений побитим у дворі буд. №95 по вул. 2 Слобідська в м. Миколаєві. Стан вкрай важкий, в правій лобно-тім`яній ділянці м`які тканини з раною до 2,5 см. КТвисновок: субдуральна гематома лівої лобнетім`яно-скронево-потиличної області. СКК зміщення середніх структур. КТ ознаки набряку головного мозку, перелом лобної кістки та великого крила клиновидної кістки з права. Перелом медіальної та латеральних стінок правої очниці та правої скулової кістки. Забій м`яких тканин правої лобнотеменної області. Протокол операції №662 від 16.10.2022 видалення гематом, видалено 200 см куб. субдуральної гематоми, гемостаз, шив на шкіру.

Загальний стан хворого важкий, кома Шст. 17.10.2022 о 09:05 год у хворого раптово виникла зупинка серця. Негайно розпочаті реанімаційні заходи, виявилися без ефекту, о 09:40 год констатована біологічна смерть. Діагноз заключний: забій головного мозку важкого ступеню. Субдуральна гематома зліва. Перелом основи та склепіння черепу, перелом стінок правої орбіти, забійна рана голови (т. 1 а.с. 111-119).

В ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, яка встановила характер спричинених тілесних ушкоджень потерпілому, їх локалізацію та механізм заподіяння.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №4096 від 02.12.2022, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з ранами голови, крововиливами в м`які тканини голови, переломами склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням речовини головного мозку. Множинні садна та синці тулубу та кінцівок.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження у вигляді: післяопераційна рана і тьмяно-скроневій лінії на межі росту волосся , в правій лобно-скроневій області на тілі садна; крововиливи в м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобно-скроневій області справа та лобно-скронево-тім`яно-потиличній області зліва; крововиливи в обидва скроневих м`яза; в лівій тьмяно-скроневій області трепанаційний отвір; субдуральний крововилив (крововилив під тверду мозкову оболонку) в ділянці трепанаційного отвору з переходом на основу черепу в області передньої та середньої черепних ямок зліва, масою близько 60,0 г; субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`якими мозковими оболонками) в області тім`яно-скроневій долі зліва, на базальній поверхні мозку в області скроневих долей; крововиливи в речовину головного мозку в області скроневих долей справа та зліва, в області правого зорового горба, в області Варолійового мосту; переломи склепіння та основи черепу (лінійні) в тім`яно-скроневій області справа, в тім`яній області справа; крововиливи в шлуночки мозку; синці на зовнішній поверхні правого и лівого плеча в середній та нижніх третинах, на зовнішній поверхні передпліч в середній та верхній третині, на тильній поверхні 2,5 пальців лівої кисті, на передньо-боковій поверхні грудної клітини справа та зліва в нижній частини, в області гребня здухвинних кісток справа та зліва, на передньо-зовнішній поверхні правого та лівого стегна в верхній та середній третинах, на передній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині; садна лівого плеча в нижній третині, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу.

Всі вище вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів по механізму удару та носять пожиттєвий характер.

Ушкодження в області голови утворилися від неоднократної дії тупих твердих предметів, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Враховуючи дані дослідження трупа, потерпілому ОСОБА_10 в область голови було нанесено не менш 10 травматичних дій тупими твердими предметами. Ушкодження у вигляді синців та саден, тулубу та кінцівок утворилися від дії тупих твердих предметів та носять ознаки легких тілесних ушкоджень. В область тулубу та кінцівок було нанесено не менш 15 травматичних дій тупими твердими предметами.

Визначити послідовність нанесення тілесних ушкоджень не є можливим, так як вони були нанесені в достатньо короткий проміжок часу.

Дата та час смерті, вказані в медичній документації, а саме 17.10.2022 о 09:40 год, не суперечать судово-медичним даним.

Після нанесення тілесних ушкоджень в області голови здійснювання потерпілим будь-яких дій (пересуватись, говорити та інше) малоймовірно.

Пошкоджень, характерних для можливої оборони чи самооборони при дослідженні трупа ОСОБА_10 , не виявлено.

В момент нанесення тілесних ушкоджень взаєморозташування між ОСОБА_10 та нападником (нападниками) могли змінюватися.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в концентрації 0,42 проміле, що свідчить незначному впливу алкоголю на організм, стосовно живих осіб.

Малоймовірно, що потерпілий ОСОБА_10 міг отримати тілесні ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту або з прискоренням.

При судово-медичному дослідженні зразка крові встановлено, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютиніном анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО (т. 1 а.с. 126-132).

Судово-медичний експерт ОСОБА_13 в суді першої інстанції підтвердив висновки експертизи та пояснив, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 надано постанову слідчого на проведення експертизи та медичну картку стаціонарного хворого ЛШМД. Оскільки ОСОБА_14 доставлений до лікарні, що підтверджується відповідними даними, час отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень відповідає приблизно часу отримання ним тілесних ушкоджень.

Причина смерті - закрита черепно-мозкова травма з ранами голови, крововиливами в м`які тканини голови, переломами склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, яка ускладнилася набряком та набуханням речовини головного мозку, як зазначено в експертизі, тому інші тілесні ушкодження не були у причиною смерті.

Експерт пояснив, що в область голови ОСОБА_10 отримав не менш 10 ударів від дії тупих твердих предметів, можливо і більше, але не менше, скільки ударів було по голові точно визначити не можливо, оскільки удари призвели до суцільного крововиливу. Для того, щоб отримати тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння та основи черепу, необхідно наносити удари з достатньою силою, враховуючи, що кістки склепіння черепа ОСОБА_10 на розпилі 0,3-0,5 см, що є середньою товщиною. При цьому, якщо удари наносити під кутом, сила удару гаситься, а у разі нанесення ударів під прямим кутом, людина отримує такі ушкодження, як у потерпілого. ОСОБА_10 міг отримати травми і при паданні, але травми мозку були би інші, ніж виявлені у потерпілого, та не могли би привести до смерті. Всі тілесні ушкодження у потерпілого утворилися в короткий проміжок часу, приблизно година. Чим були нанесені тілесні ушкодження на кінцівках та тулубу ОСОБА_10 неможливо було з`ясувати, оскільки не зазначено предмет, який спричинив ці ушкодження, оскільки в лікарні рани потерпілого оброблено. При отриманні травм мозку, щоб уникнути набряку головного мозку своєчасне надання медичної допомоги дуже важливе, але це не входить до компетенції судово-медичного експерта, а може бути вирішено комісійно з залученням лікарів-фахівців. Після отриманих травм ОСОБА_10 малоймовірно міг рухатися, міг лише незрозуміло щось говорити.

Отже, судом встановлено, що тілесні ушкодження спричинені потерпілому в результаті цілеспрямованого заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 значної кількості ударів 25, дерев`яною дошкою, зі значною силою в область голови, тулубу та кінцівок потерпілого.

У суді першої інстанцій ОСОБА_6 стверджував, що він наніс лише 2 удари палицею в область голови потерпілого. Проте, ці доводи спростовані висновком судово-медичної експертизи, даними медичної документації, а також показаннями судово-медичного експерта в суді, щодо кількості та характеру заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень. Окрім того, ці твердження обвинуваченого спростовані наступними доказами.

У суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 , яка є сестрою ОСОБА_10 , пояснила, що 16.10.2022 близько 14:15 год їй зателефонувала мати та розповіла, що брата побили і він лежить весь у крові у дворі будинку АДРЕСА_2 .

Коли вона прийшла до цього будинку, то в кінці двору побачила брата, який лежав весь у крові, хрипів, був без свідомості, обличчя в гематомах, на тілі садна та синці, брудний одяг, також поруч була дерев`яна палиця приблизно 1,5 м та табуретка, які також були у крові. Після чого вона викликала швидку допомогу та поліцію. У дворі були сусіді та ОСОБА_9 . Коли приїхала швидка, лікар повідомила, що брат в комі, його направили до ЛШМД в реанімацію, зробили операцію, але він від травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як вона потім дізналася конфлікт виник через тачку. Зі слів матері їй відомо, що брата та ОСОБА_9 якийсь чоловік запросив допомогти прибратися у дворі будинку АДРЕСА_2 . Потім мати побачила, що повернувся ОСОБА_9 без брата. Сусід побачив брата, який лежав у дворі будинку АДРЕСА_2 був не конфліктною людиною, а навпаки, всім допомагав. Просила призначити ОСОБА_6 суворе покарання.

Допитаний свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що його та ОСОБА_10 чоловік попросив зібрати сміття у городі по АДРЕСА_1 . Коли вони прийшли у дворі нікого не було, у кінці двору він збирав сміття, а ОСОБА_10 його виносив на вулицю. В іншому кінці двору вони побачили тачку, яку ОСОБА_10 запропонував взяти, щоб скоріше вивозити сміття, відкрив хвіртку без замку та взяв її. Вони прибирали близько години, коли до них прийшов обвинувачений та нічого не кажучи, взяв дошку, яка була поруч з ним, наніс йому(свідку), ковзні удари палицею по голові та плечу. Після чого він побіг у загальний двір та оглядаючись, побачив, що обвинувачений став бити ОСОБА_10 палицею по голові та тулубу, наносив удари зверху вниз, особисто він бачив два удари, не чув, що між ними була розмова. Вважає, що бійка сталася через тачку, коли він уходив потерпілий стояв. Повернувшись через 30-40 хвилин у цей двір, побачив в кінці двору ОСОБА_10 , який лежав весь в крові, біля його голови була калюжа крові, все обличчя в крові. Поруч з ним були дві жінки, які сказали забрати потерпілого. Він попросив у них ганчірку та перекис водню, протер ганчіркою обличчя, але він ні на що не реагував, потім викликав швидку допомогу.

Під час проведення 17.10.2022 слідчого експерименту, тобто безпосередньо після вчиненого злочину, за участю свідка ОСОБА_9 , який був безпосередніми очевидцем злочину, свідок на місці вчиненого злочину вказав на обставини його вчинення, пояснив про механізм спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, надані в суді першої інстанції показання свідка повністю узгоджуються з протоколом слідчого експерименту від 17.10.2022 та відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_9 , згідно якого останній повідомив, що 16.10.2022 близько 12:00 год він зі своїм товаришем ОСОБА_10 прийшли на адресу АДРЕСА_1 , щоб прибрати сміття у дворі будинку на прохання знайомого.

Після ОСОБА_9 показав у дворі місце, де було сміття та пояснив, що коли зайшли у двір, то за хвірткою побачили металеву будівельну тачку, яку ОСОБА_10 запропонував взяти та вивозити на неї сміття. Після чого він зайшов за хвіртку, яка не була зачинена, та взяв тачку. Приблизно 40 хвилин вони працювали, вивозили сміття. Потім він помітив, що до них з двору, де вони взяли тачку, йде чоловік, в цей час він сидів збирав сміття, а потерпілий стояв неподалік. Чоловік підійшов до них та почав сварити через тачку.

Потім ОСОБА_9 розповів, що чоловік схопив дошку (палицю) , яка була поруч та наніс йому один удар по голові і тулубу, після чого повернувся в сторону ОСОБА_10 . Після чого він швидко встав та побіг з двору, а чоловік із палицею та потерпілий залишились. Відійшовши, він обернувся та побачив, що чоловік наніс ОСОБА_10 два удари по голові, чи впав він від удару, не бачив. Він побіг за допомогою додому по АДРЕСА_5 , але нікого не знайшов. Через годину він знову пішов у той двір, де були дві жінки, в кінці двору побачив, що потерпілий лежить на спині, все обличчя було в крові, кров йшла з носу, роту, голови, він ще дихав, поруч нікого не було. Ватою та перекисом, яку надали жінки за його проханням, почав промивати рани, намагався підняти ОСОБА_10 , але не зміг, після чого викликав швидку допомогу. Через деякий час приїхала швидка, прийшла сестра потерпілого, яка викликала поліцію (т. 1 а.с. 134-140).

Вищезазначені показання свідка ОСОБА_9 , надані під час проведення слідчого експерименту, щодо обставин кримінального провадження, а саме, щодо обставин заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , щодо механізму заподіяння, а саме: заподіяння значної ударів дерев`яною дошкою, а також щодо локалізації ударів в область голови, узгоджуються як між собою, а також з вищенаведеним висновком судово-медичної експертизи та поясненнями експерта.

Ці докази повністю спростовують твердження обвинуваченого про спричинення потерпілому лише двох ударів.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2022 свідок ОСОБА_9 на фотознімку №2 ( ОСОБА_6 ) впізнав чоловіка, який 16.10.2022 перебував біля будинку №95 по вул. 2 Слобідська у м. Миколаєві, наніс дерев`яною дошкою тілесні ушкодження в область голови наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_16 , з яким він працював за вказаною адресою, впізнав за віком, зачіскою, невеликою бородою та вусами, виразу обличчя, форми очей та носу (т. 1 а.с. 86-88).

Свідок ОСОБА_17 у суді першої інстанції пояснив, що восени 2022 року запропонував ОСОБА_10 прибрати у дворі знайомої по АДРЕСА_1 .

У той день, коли ОСОБА_10 були нанесені тілесні ушкодження, зранку близько 10 год він його бачив з другом на вул. 2 Слобідська між вул. Чкалова та Погранична, вказав їм, що робити, дав 100 грн і вони пішли працювати. Від ОСОБА_10 та його друга чув запах алкоголю, але вони не падали та не хиталися, будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілого зранку на обличчі та руках не було. Сусідам ОСОБА_12 він не говорив, що прийдуть люди прибирати. Близько 14 год зателефонувала ОСОБА_12 та розповіла, що у неї у дворі лежить чоловік. Він приїхав через 10 хвилин та на задній частині двору побачив, що ОСОБА_10 лежить на доріжці у дворі на боці з розбитою головою, рана була зверху, обличчя не дивився, почав з ним розмовляти, але він не відповідав. Після чого він знайшов ОСОБА_9 , який розповів, що вони взяли тачку у сусіда, він зрозумів, що це був ОСОБА_6 , який ударив ОСОБА_10 , після чого той впав, а він втік. Повернувшись у двір, побачив сестру потерпілого, потім приїхали швидка допомога та поліція.

Свідок ОСОБА_12 пояснила в суді, що ОСОБА_6 її сусід, а ОСОБА_10 вона не знала. Восени 2022 року попросила свого знайомого ОСОБА_17 знайти людей, щоб прибрати у дворі. Повернувшись додому у неділю, у дворі побачила чоловіка, який лежав і хрипів, біля його голови була калюжа крові, також поруч були завалені дошки, палиці, вона подумала, що чоловік п`яний та не підходила до нього. Після чого зателефонувала ОСОБА_17 та розповіла про це. Через деякий час у двір прийшли сестра потерпілого, ще жінка та чоловік, з яким потерпілий прибирав у дворі, її сусідка надавала допомогу потерпілому, потім приїхали швидка допомога та поліція. ОСОБА_6 у дворі вона не бачила, тачки також. Наступного дня їй повідомили, що чоловік помер. При неї поліція вилучила дошку приблизно до 1 м довжиною, 20 см шириною та 2-3 см висотою.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши вище наведені докази в їх сукупності, надавши їм належну оцінку, дійшов обгрунтованого висновку про доведеність обвинувачення у спричиненні ОСОБА_6 16.10.2022 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , внаслідок яких наступила смерть потерпілого. Судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено досліджені всі докази по справі, яким надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи апеляційної скарги захисника про неправильне встановлення судом першої інстанції спрямованості умислу ОСОБА_6 , що призвело до неправильної кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки за твердженням обвинуваченого він лише оборонявся від нападу потерпілого, а тому діяв у стані необхідної оборони, але перевищив її межі, є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовані під час судового розгляду.

Колегія суддів не погоджується з цими доводами захисника та не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 124 КК України.

Відповідно до ст. 124 КК України, кримінальна відповідальність передбачена за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

За змістом ч. 5 ст. 36 КК України, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання.

При цьому для вирішення питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, а також перевірити наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК України.

У будь-якому випадку, для встановлення об`єктивної ознаки за ст. 124 КК України, а саме перевищення меж необхідної оборони, їй має передувати саме наявність суспільно-небезпечного посягання.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із перебуванням особи в стані необхідної оборони, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що дії потерпілого ОСОБА_10 , які за твердженням обвинуваченого стали причиною конфлікту, за своїм характером та обставинами не можуть розцінюватись як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності і викликали у ОСОБА_6 необхідність вжиття активних дій із застосуванням знаряддя злочину дерев`яної дошки та кількості нанесення 25 ударів в область голови, тулуба та кінцівок потерпілого, спрямованих на відвернення посягання саме таким способом.

Жодних даних про те, що дії ОСОБА_6 були самозахистом від протиправних дій ОСОБА_10 , в матеріалах кримінального провадження не містяться.

Твердження апелянта та пояснення обвинуваченого, що потерпілий погрожував йому, наближався до нього, намагався вдарити та не випускав його з ділянки, є голослівними, не мають жодного підтвердження, та спростовані показаннями свідка ОСОБА_9 , який, будучи очевидцем злочину, надав суду послідовні пояснення щодо обставин вчиненого злочину.

Зокрема, свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що обвинувачений підійшов до нього і ОСОБА_10 , майже одразу взяв палицю та спочатку наніс удари йому, а потім підійшов до потерпілого та наніс удари по голові ОСОБА_10 . Зазначене також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 під час проведення за його участю слідчого експерименту.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №4096 від 02.12.2022, при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в концентрації 0,42 проміле, що свідчить незначному впливу алкоголю на організм, стосовно живих осіб. Свідок ОСОБА_17 надав показання, що він почув від ОСОБА_18 та ОСОБА_9 запах алкоголю, але вони не падали та не хиталися. Тобто даних, які свідчать про те, що конфлікт спровокував саме ОСОБА_10 , посилаючись на те, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, не має.

Із протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 та наданих ним показань в суді першої інстанції, вбачається, що обвинувачений, підійшовши до нього та ОСОБА_10 , одразу взяв дошку, спочатку наніс йому удар а потім два удар по голові потерпілого, після чого свідок убіг. При цьому із показань свідка не вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 вчиняв будь-які дії, які б могли бути розцінені як протиправні, або посягали на життя чи здоров`я будь-кого, в тому числі обвинуваченого.

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з ранами голови, крововиливами в м`які тканини голови, переломами склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, в шлуночки та речовину головного мозку, яка ускладнилась набряком та набуханням речовини головного мозку. Пошкодження в області голови утворилися від неоднократної дії тупих твердих предметів, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому завзятку зі смертю. Потерпілому в область голови було нанесено не менш 10 травматичних дій тупими твердими предметами. В область тулубу та кінцівок нанесено не менш 15 травматичних дій тупими твердими предметами. Як пояснив судовий експерт, для того, щоб отримати тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння та основи черепу, необхідно було наносити удари з достатньою силою.

Таким чином, у діях ОСОБА_6 не вбачається ознак необхідної оборони, оскільки у нього не було невідкладності в заподіянні 25 ударів зі значною силою дерев`яною дошкою, а наносячи удари в життєво важливі ділянки тіла потерпілого, та зі значною силою, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачав негативні наслідки.

Колегія суддів вважає, що заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень зі значною силою дерев`яною дошкою в область голови, які призвели до суцільного крововиливу, перелому склепіння та основи черепу, свідчить про прямий умисел на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Тобто, в даному випадку беззаперечно вбачаються обставини, за яких, обвинувачений ОСОБА_6 міг усвідомлювати відсутність реального посягання на його охоронювані законом права та інтереси, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави, що охоплюється поняттям необхідної оборони за ст. 36 КК України, оскільки потерпілий ОСОБА_10 подібних дій не вчиняв.

Колегія суддів визнає неспроможними доводи захисника стосовно завдання обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому в стані необхідної оборони, оскільки ці доводи спростовані сукупністю доказів у кримінальному провадженні.

Оцінюючи досліджені судом першої інстанції докази, всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення, є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, та достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом. Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою зміну оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі захисник.

Щодо доводів захисника про те, що під час досудового розслідування у ОСОБА_6 вилучалися комп`ютерна та відеотехніка, але стороною обвинувачення не вжито заходів для долучення до матеріалів кримінального провадження відеозаписів, які могли зберігатися на вказаному носієві, та не вжито заходів на отримання таких відеозаписів, колегія суддів встановила наступне.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.10.2022 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 та на вилучені в ході ошуку речі, а саме, сервер відеонагляду, флеш накопичувач та ноутбук, ухвалою від 19.10.2022 накладено арешт. З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення проведено огляд вилучених в ході обшуку речей згідно протоколів огляду від 10.11.2022, 11.112022 та 17.11.2022 (т. 1 а.с. 94-106, 149-169).

Суд першої інстанції вищезазначені докази визнав такими, що не встановлюють та не підтверджують фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, з чим погоджується колегія суддів, оскільки зазначені докази не містять відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Щодо доводів захисника про те, що слідчий експеримент проводився лише зі свідком ОСОБА_9 для перевірки показань, що відбувалося того дня на місці події, однак обвинуваченого до проведення слідчого експерименту слідчий не залучав, колегія суддів встановила таке.

Так, за приписами ч. 1 ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення слідчого експерименту передбачає відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.

Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування належним чином забезпечено право підозрюваного на захист. ОСОБА_6 мав захисника, який мав право звернутися з клопотанням про проведення слідчого експерименту за його участю.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, поєднаний з застосуванням насильства, що призвело до смерті потерпілого, а позбавлення його життя відбулося у спосіб холоднокровного завдання численних ударів в область голови, які призвели до смерті. Зазначене вказує на його підвищений рівень суспільної небезпеки, з урахуванням конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненного та процесуальної поведінки обвинуваченого за період кримінального провадження.

Враховано дані про особу винного, який раніше не судимий, у вчиненому не розкаявся, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра, на профілактичному обліку не перебуває. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

Покарання за ч. 2 ст. 121 КК України призначено обвинуваченому ОСОБА_6 в межах санкції зазначеної статті, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3