Справа № 464/236/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/38/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі. Вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно вироку суду, 08 січня 2024 року близько 22 год. 47 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації та проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час розпивання алкогольних напоїв, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, через конфлікт з останнім, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисно нанесла один удар кухонним ножем в область грудної клітки ОСОБА_9 , в результаті чого спричинила останньому тілесне ушкодження, а саме, колото різане проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням лівого вушка серця, що призвело до гострої внутрішньої крововтрати та обезкровлення організму, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із вироком суду , захисник обвинуваченої подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржений вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10.12.2024 року, та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок суду в частині мотиву злочину не співпадає із пред`явленим ОСОБА_6 , обвинуваченням, оскільки згідно вироку встановлено, що у обвинуваченої та потерпілого були хороші стосунки. Окрім цього, на думку сторони захисту, незрозуміло, чим підтверджується, що в той вечір у них був конфлікт, який став підставою нібито убивства ОСОБА_6 потерпілого. Також, наявний в матеріалах справи рапорт інспектора ОСОБА_10 про те, які прибули по АДРЕСА_1 виявили гр. ОСОБА_9 з ножовим пораненням в область грудної клітки, який пояснив поранення він отримав з власної необережності. Окрім цього, в судовому засідання було досліджено протокол огляду відеозапису і сам відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, які прибули на місце події 08.01.2024 року. Згідно даного протоколу та відеозапису видно, що біля потерпілого стоїть ОСОБА_6 . ОСОБА_9 лежить на ліжку на спині при свідомості. ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повідомляють, що ОСОБА_9 впав на ніж. Також на відеозанисі чітко чути як ОСОБА_9 повідомляє, , що тілесне ушкодження наніс собі самостійно. При цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутня фоноскопічна експертиза, що голос на відео і звукозаписах належить саме ОСОБА_6 .

Зазначає, що жоден зі свідків не був очевидцем події, жоден зі свідків не повідомив про конфлікти між обвинуваченою і потерпілим.

Щодо протоколів огляду у лікарні та морзі, зазначає, що протокол огляду місця події в лікарні св. Луки від 09.01.2024 року, та огляд місця події в морзі мав бути визнаний судом недопустимим доказом, а також висновки експертиз, які проводилися з речами, котрі були вилучені пі час вищевказаних оглядів місця події. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 238 КПК огляд трупа слідчим, прокурором проводиться за обов`язкової участі судово-медичного експерта або лікаря, якщо вчасно неможливо залучити судово-медичного експерта. Огляд трупа може здійснюватися одночасно з оглядом місця події, житла чи іншого володіння особи з додержанням правил цього Кодексу про огляд житла чи іншого володіння особи. Вважає, що труп був оглянутий не за місцем події, оскільки ОСОБА_11 помер вже у лікарні. Однак в такому випадку мав бути складений протокол огляду трупа а не протокол огляду місця події, оскільки подія мала місце саме за адресою проживання обвинуваченої та ОСОБА_11 . Відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб і понятих і для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Тобто фактично мала бути проведена слідча дія огляд труна із залученням 2 понятих, а не огляд місця події - моргу, який не був місцем події.

Щодо протоколів огляду у лікарні та морзі, зазначають, що огляд, який відбувся в приміщенні невідкладної медичної допомоги лікарні св. Луки, та в приміщенні моргу відбувався не за місцем події. А відповідно до Постанови Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 127/12150/16-к проведення огляду місця події злочину не за місцем, де відбулась подія злочину.

Вказує, що на жодному із ножів, у тому числі і на клинку ножа, які були вилучені під час огляду місця події і обшуку не виявлено слідів ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційних вимог захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримано в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд має перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

В доводах апеляційної скарги сторона захисту покликається на те, що для кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України, орган досудового розслідування та суд першої інстанції повинен був довести факт того, що ОСОБА_6 усвідомлювала та бажала настання смерті ОСОБА_9 .

Згідно фабули обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 08 січня 2024 року близько 22 год. 47 хв. обвинувачена, перебуваючи за місцем своєї реєстрації та проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час розпивання алкогольних напоїв, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, через конфлікт з останнім, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, умисно нанесла один удар кухонним ножем в область грудної клітки ОСОБА_9 , в результаті чого спричинила останньому тілесне ушкодження, а саме, колото різане проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням лівого вушка серця, що призвело до гострої внутрішньої крововтрати та обезкровлення організму, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_9 .

Так, ч. 1 ст. 115 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Кінцевим моментом життя вважається біологічна смерть, тобто момент, коли внаслідок припинення роботи серця відбулися незворотні процеси розпаду клітин центральної нервової системи.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

У даному випадку колегія суддів вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не доведена поза розумним сумнівом, оскільки судом першої інстанції не встановлено умислу, що є обов`язковою складовою даного кримінального правопорушення.

Так, як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 стверджували, що останній сам впав на ніж та наніс собі тілесні ушкодження, конфлікту між ними перед тим не було.

Допитаний в ході судового розгляду судово медичний експерт ОСОБА_12 , крім даних, викладених у висновку експерта №5/2024 від 27 січня 2024 року повідомив, що тілесне ушкодження, яке було виявлене у трупа ОСОБА_9 , це було одне тілесне ушкодження, одне ножове поранення, більше тілесних ушкоджень не було, особа померла від втрати крові. Ділянка виявленого тілесного ушкодження доступна для дії власної руки. В той же час, враховуючи довжину раневого каналу, а це відстань від поверхні грудної клітки до виявленого тілесного ушкодження, до вушка лівого передсердя, де завершився раневий канал 7-9 см. Тож, виходячи із характеристик, таке тілесне ушкодження обов`язково мало б наноситися із наміром - оскільки є прямолінійним. Раневий канал є чіткий без пошкодження прилеглих тканин, що в свою чергу вказує на те, що цей удар відбувався одномоментно, не було поступового проникнення. Впасти на ніж і отримати таке тілесне ушкодження є малоймовірним. Для виникнення такого ножового поранення за обставин можливого падіння ОСОБА_11 на травмуючий чинник мало супроводжуватися чіткою фіксацією травмуючого об`єкта під певним кутом відносно осі тіла.

Однак, колегія суддів погоджується із доводами сторони захисту, що висновки експерта не є однозначними та не можуть стверджувати про наявність прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 обвинуваченою ОСОБА_6 .

Щодо твердження захисту про те, що судово медична експертиза №5/2024 від 09 січня 2024 року не містила відповіді на питання чи міг гр. ОСОБА_9 самостійно нанести собі проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з пошкодженням серця, то слід зазначити, що в суді першої інстанції експерт ОСОБА_12 , який проводив судово - медичну експертизу трупа ОСОБА_9 зазначив, що ділянка, де було виявлено тілесне ушкодження, доступна для дії власних рук.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

На думку колегії суддів, яка погоджується у цій частині із доводами апеляційної скарги сторони захисту, це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, чим у свою чергу істотно порушено норми кримінального процесуального Закону, що перешкодило встановленню об`єктивної істини у справі. Окрім того, слід погодитись із доводами апеляційної скарги захисту, що на жодному із ножів, в тому числі і на клинку ножа, які були вилучені під час огляду місця події і обшуку, не виявлено слідів ОСОБА_6 .

Для повного, об`єктивного та всебічного розгляду даного кримінального провадження слід належним чином з`ясувати наявність умислу обвинуваченої на вбивство потерпілого чи лише нанесення тілесних ушкоджень, чи був у них конфлікт перед подією злочину і чи в повному обсязі експертні дослідження, що проведені у межах даного кримінального провадження, беззаперечно вказують на причетність ОСОБА_6 до смерті ОСОБА_9 .

Суд вважає, що апеляційний розгляд у цьому випадку не може надати сторонам достатніх процесуальних можливостей для з`ясування обставин справи, важливих для правильної кваліфікації дій засудженого, і вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого слід повторно допитати обвинувачену, встановити наявність умислу у її діях, чи був конфлікт у обвинуваченої і потерпілого перед подією злочину, за необхідності повторно допитати судово-медичного експерта з приводу механізму нанесення тілесних ушкоджень та причин настання смерті ОСОБА_9 , а також вчинити інші процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути, для встановлення об`єктивної істини у справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 слід задоволити частково, а оскаржений вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді, слід врахувати викладене вище, дослідити фактичні обставини справи, а також перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої та, з використанням наданих процесуальних можливостей, за умов встановлення вини ОСОБА_6 , правильно кваліфікувати дії останньої та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10 грудня 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою, але не більше, як на 60 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4