Справа № 569/191/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Рівне обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000464 від 17.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , заступника командира бойової машини навідника-оператора механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Історія провадження

1.1. 03.01.2025 з Рівненської обласної прокуратури до Рівненського міського суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000464 від 17.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 199, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 209 КК України.

1.2. Ухвалою Рівненського міського суду від 07.01.2025 призначено підготовче судове засідання.

1.3. 15.01.2025 до Рівненського міського суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

2. Формулювання обвинувачення та стаття закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа

2.1. Згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 209 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , діючи умисно, порушуючи встановлений законом порядок формування і функціонування грошової системи як частини економічної системи держави, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав і зберігав, з метою подальшого збуту, 31 підроблену банкноту номіналом 50 доларів США загальною сумою 1550 доларів США з серійними номерами: МВ80542787А, МВ93121053А, МВ80500884А, МВ80542792А, МВ80542517А, МВ80500901А, МВ80500901А, МВ80542177А, МВ80542566А, МВ80542511А, МВ80542556А, МВ50542245А, МВ80542906А, МВ80542298А, МВ80542768А, МВ80542078А, МВ80500934А, МВ80500829А, МВ80542809А, МВ80582635А, МВ80542906А, МВ80580931А, МВ80542110А, МВ80580929А, МВ80500884А, МВ80542064А, МВ80542614А, МВ80542050А, МВ80542072А, МВ80542610А, МВ80542675А, 2013 року емісії, які 11 січня 2023 року, перебуваючи у м. Вараш Рівненської області, реалізуючи попередньо узгоджений з ОСОБА_6 план щодо збуту підробленої іноземної валюти, усвідомлюючи, що вказані банкноти не відповідають аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника, по лінійним розмірам, способам друку та елементах захисту, передав ОСОБА_6 зазначені підроблені банкноти, з метою їх подальшого збуту.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, порушуючи встановлений законом порядок формування і функціонування грошової системи як частини економічної системи держави, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , який реалізуючи попередньо узгоджений з ОСОБА_4 план щодо збуту підробленої іноземної валюти, 12 січня 2023 року, близько 15 год. 00 хв., поблизу буд. АДРЕСА_2 здійснив незаконно їх збут - банкнот іноземної валюти номіналом 50 доларів США загальною сумою 1550 доларів США з серійними номерами МВ80542787А, МВ93121053А, МВ80500884А, МВ80542792А, МВ80542517А, МВ80500901А, МВ80500901А, МВ80542177А, МВ80542566А, МВ80542511А, МВ80542556А, МВ50542245А, МВ80542906А, МВ80542298А, МВ80542768А, МВ80542078А, МВ80500934А, МВ80500829А, МВ80542809А, МВ80582635А, МВ80542906А, МВ80580931А, МВ80542110А, МВ80580929А, МВ80500884А, МВ80542064А, МВ80542614А, МВ80542050А, МВ80542072А, МВ80542610А, МВ80542675А, 2013 року емісії, які не відповідають аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника, по лінійним розмірам, способам друку та елементах захисту для ОСОБА_7 , оплативши вказаними підробленими банкнотами вартість автомобіля марки «BMW 5 Series 1997», номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , що становить 56 681,33 грн за офіційним курсом Національного Банку України, станом на 12 січня 2023 року.

Також, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на збут підробленої іноземної валюти, заздалегідь знаючи, що наявні у нього 31 банкнота іноземної валюти номіналом 50 доларів США загальною сумою 1550 доларів США не відповідає аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника, по лінійним розмірам, способам друку та елементах захисту, домовився з ОСОБА_6 про спільне вчинення злочину щодо незаконного заволодіння транспортним засобом шляхом його придбання за підроблену іноземну валюту.

Так, 12 січня 2023 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу буд. 77 по вул. Центральна у с. Корост Сарненського району Рівненської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , реалізовуючи попередньо узгоджений з ним план щодо незаконного заволодіння транспортним засобом, придбав у ОСОБА_7 , автомобіль марки «BMW 5 Series 1997», номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , за підроблену іноземну валюту у кількості 1550 доларів США (з серійними номерами МВ80542787А, МВ93121053А, МВ80500884А, МВ80542792А, МВ80542517А, МВ80500901А, МВ80500901А, МВ80542177А, МВ80542566А, МВ80542511А, МВ80542556А, МВ50542245А, МВ80542906А, МВ80542298А, МВ80542768А, МВ80542078А, МВ80500934А, МВ80500829А, МВ80542809А, МВ80582635А, МВ80542906А, МВ80580931А, МВ80542110А, МВ80580929А, МВ80500884А, МВ80542064А, МВ80542614А, МВ80542050А, МВ80542072А, МВ80542610А, МВ80542675А, 2013 року емісії), які станом на 12 січня 2023 року за офіційним курсом НБУ становили 56 681,33 грн.

У результаті вказаних злочинних дій, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , незаконно заволоділи транспортним засобом потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши йому майнової шкоди на суму 56 748,40 грн.

Окрім того, ОСОБА_4 після збуту 12 січня 2023 року в с. Корост Сарненського району Рівненської області підробленої іноземної валюти, як засобу платежу за придбаний у ОСОБА_7 автомобіль марки «BMW 5 Series 1997», номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , а саме 1550 доларів США у кількості 31 банкноти, номіналом по 50 доларів з серійними номерами: МВ80542787А, МВ93121053А, МВ80500884А, МВ80542792А, МВ80542517А, МВ80500901А, МВ80500901А, МВ80542177А, МВ80542566А, МВ80542511А, МВ80542556А, МВ50542245А, МВ80542906А, МВ80542298А, МВ80542768А, МВ80542078А, МВ80500934А, МВ80500829А, МВ80542809А, МВ80582635А, МВ80542906А, МВ80580931А, МВ80542110А, МВ80580929А, МВ80500884А, МВ80542064А, МВ80542614А, МВ80542050А, МВ80542072А, МВ80542610А, МВ80542675А, 2013 року емісії, які не відповідають аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника, по лінійним розмірам, способам друку та елементах захисту, усвідомлюючи, що автомобіль марки «BMW 5 Series 1997», номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 придбаний за підроблені грошові кошти, тобто набутий злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи у м. Вараш, Рівненської області, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на легалізацію (відмивання) майна одержаного злочинним шляхом до кінця, 22 січня 2023 року, вчинив правочин із зазначеним одержаним злочинним шляхом майном автомобілем, відчуживши його для невідомої особи, шляхом продажу за грошові кошти у сумі 600 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22 січня 2023 року, становило 21 900 грн.

Після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи на території ринку у м. Рівне отримані грошові кошти обміняв у пункті обміну валют та використав і розпорядився ними на власний розсуд.

Тобто, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив протиправні дії, які належать до легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом та передбачені у ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», зокрема спрямовані на легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, через здійснення фінансових операцій з такими доходами, в тому числі шляхом зміни форми майна, одержаного злочинним шляхом.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у збуті підробленої іноземної валюти, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 Кримінального кодексу України, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, а також у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції з таким майном, вчинення правочину з таким майном, зміна форми (перетворення) такого майна, вчинені особою, яка знала, що таке майно одержано злочинним шляхом тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 Кримінального кодексу України.

3. Відомості про укладену угоду про визнання винуватості

3.1. 15.01.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

3.2. За змістом угоди формулювання та обсяг обвинувачення, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, є тотожними формулюванню та кваліфікації, наведеним в обвинувальному акті.

3.3. В угоді міститься інформація про беззастережне визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

3.4. Відповідно до вимог ст. 472 КПК України сторони також узгодили покарання, яке запропоновано призначити суду за результатами затвердження угоди, у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75 КК України.

3.5. Окрім зазначеного, угодою передбачені наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання викладені у ст. 476 КПК України.

4. Позиції учасників судового провадження

4.1. Прокурор у судовому засіданні підтвердив добровільність укладання угоди сторонами, зазначив про відповідність умов угод про визнання винуватості вимогам законодавства і просив затвердити її. Наголосив, що умови угоди у повному обсязі відповідають інтересам суспільства в частині забезпечення швидкого судового провадження з дотриманням прав обвинуваченого. За твердженням прокурора, умовами угод не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а виконання взятих на себе за угодою зобов`язань обвинуваченим не є неможливим для нього.

4.2. Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що угода укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось, повідомив, що в повному обсязі розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, зазначеним в угоді та обвинувальному акті, беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаюється.

Вказав, що цілком розуміє наявність у нього права на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; права мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; права подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Обвинувачений зазначив, що обізнаний про вид та розмір покарання, погоджується на призначення такого покарання, а також підтвердив, що усвідомлює правові наслідки невиконання угоди.

4.3. Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості. Наголосив на тому, що її укладення є добровільним актом усіх сторін. Також захисник підтвердив, що був залучений до процедури укладання угоди з моменту її ініціювання та роз`яснив обвинуваченому істотні умови угоди та наслідки її укладання.

4.4. Потерпілий ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву в якій вказав, що надає згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, де він є потерпілим. Зазначив, що до ОСОБА_4 претензій матеріального характеру немає, збитки йому відшкодовано в повному обсязі.

5. Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та КК України

При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості та долучені до угоди документи, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов таких висновків.

5.1. Щодо відповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

В даному кримінальному провадженні угода між прокурором та ОСОБА_4 складена та підписана 15.01.2025 у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , про що сторони підтвердили і в судовому засіданні та пояснили, що угоду про визнання винуватості укладено за ініціативою обвинуваченого, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 469 КПК України.

У п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Судом встановлено, що між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 209 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, та відповідно до примітки до ст. 45 КК України не відносяться до корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, що свідчить про дотримання вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України.

Згідно з положеннями абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до змісту обвинувального акта, у цьому кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_7 . В підготовчому судовому засіданні досліджено письмову заяву потерпілого ОСОБА_7 , з якої вбачається, що ним надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, до ОСОБА_4 претензій матеріального характеру немає, збитки йому відшкодовано в повному обсязі.

За таких обставин вимоги абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України дотримані.

Вимоги до змісту угоди про визнання винуватості закріплені у статті 472 КПК України. Суд встановив, що угода про визнання винуватості відповідає формальним і змістовним вимогам, оскільки містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що відповідає ознакам, встановленим у нормах кримінального закону. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини, які є тотожними викладу обставин в обвинувальному акті, і підтверджені в судовому засіданні обвинуваченим.

В угоді зазначені обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про її укладення, зокрема, ступінь та характер сприяння обвинуваченого у кримінальному провадженні, характер і тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.

5.2. Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні.

Наявність суспільного інтересу в угоді, збалансованого між державними і особистими інтересами, полягає в досягненні, перш за все, завдань кримінального судочинства, які полягають в захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також у забезпечені швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загалом своєчасне розкриття кримінальних правопорушень, призначення справедливого покарання винній особі, відшкодування матеріальних збитків в узгодженому розмірі є свідченням наявності суспільного інтересу.

В цьому кримінальному провадженні суд встановив наявність інтересу для суспільства в затвердженні угоди про визнання винуватості, який полягає у своєчасному розкритті кримінального правопорушення, що забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи, досягнення цілей та завдань кримінального провадження при мінімальних затратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури та судові органи.

Суд вважає, що наявність суспільного інтересу також полягає в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами та у сприянні формуванню у суспільства невідворотності покарання за вчинене правопорушення. Сам обвинувачений та інші особи мають можливість оцінити негативні наслідки вчинення кримінальних правопорушень та відмовитись від їх вчинення у майбутньому.

На переконання суду, інтерес для суспільства полягає також в тому, щоб ОСОБА_4 , який є діючим військовослужбовцем, якнайшвидше повернувся до виконання своїх безпосередніх обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відповідність угоди про визнання винуватості суспільному інтересу.

5.3. Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК України під час перевірки угоди на відповідність вимогам законодавства суд також перевіряє, чи не порушують умови угоди права, свободи чи інтереси сторін або інших сторін.

Дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд встановив, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Суд враховує, що заподіяна шкода потерпілому ОСОБА_7 відшкодована в повному обсязі.

Крім того, з дослідженої у судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Угодою також не вирішується питання щодо майна третіх осіб.

За таких обставин умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

5.4. Щодо добровільності укладення угоди.

Відповідно до пункту 4 частини 7 статті 474 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для затвердження угоди суд має переконатися, що укладення угоди є добровільним. Будь-який примус зі сторони обвинувачення або третіх осіб, спрямований на укладення угоди, або інші обставини, які викликають сумнів у добровільності угоди, мають спричинити відмову у її затвердженні судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 судовому засіданні підтвердили добровільність укладення угоди та спільну узгодженість усіх викладених у ній умов. Зазначили про відсутність будь-яких скарг на дії сторони обвинувачення.

Прокурор також вказав на спільну узгодженість усіх викладених в угоді умов, підтвердивши добровільність її укладення як з боку прокурора, так і з боку обвинуваченого.

З огляду на зазначене, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, та дійшов висновку, що укладення угоди відповідає дійсній волі сторін.

5.5. Щодо можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Пункт 5 частини 4 статті 474 КПК України зобов`язує суд перевірити угоду на предмет можливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

За змістом угод обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення під час судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений підтвердив обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, надав відповідні показання щодо себе, визнав свою винуватість та щиро розкаявся. Тим самим обвинувачений виконав взяті на себе зобов`язання у цій частині.

Також, в підготовчому судовому засіданні встановлено, що визначене в угоді покарання і інші обов`язки є для обвинуваченого зрозумілими та посильними для виконання.

Наведене у своїй сукупності вказує на можливість виконання обвинуваченим взятого на себе зобов`язань за умовами угоди.

5.6. Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості.

Суд вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення, викладені в обвинувальному акті та зазначені в угоді про визнання винуватості, а також їх підтвердження обвинуваченим у присутності захисника обґрунтовано свідчить про існування підстав для визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 209 КК України.

5.7. Щодо відповідності узгодженого сторонами угоди покарання вимогам КПК України та КК України.

За приписами статті 472 КПК України суттєвою умовою, яку має містити угода про визнання винуватості, є узгоджене сторонами угоди покарання, а також звільнення обвинуваченого від його відбування з випробуванням, у випадку досягнення такої домовленості.

Частиною 5 статті 65 КК України передбачено, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відтак суд має перевірити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання на предмет відповідності вимогам закону, а також можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За загальним правилом, домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом угоди про визнання винуваті сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 199 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; за ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 рік. Крім того сторонами узгоджено призначення покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

При вирішенні питання про те, чи є узгоджене сторонами покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання і сталі соціальні зв`язки, з червня 2023 року прийнятий на військову службу за контрактом.

Суд також враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Судом не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до частини 4 статті 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років. З урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає доцільним встановити обвинуваченому ОСОБА_4 іспитовий строк три роки.

При звільненні ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням суд вважає за необхідне покласти на нього такі обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ураховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який виключно позитивно характеризується, прийнятий на військову службу за контрактом та перебуває на посаді заступника командира бойової машини - навідника - оператора механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , залучений до складу сил і засобів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Харківської та Донецької областей, має постійні місце реєстрації та проживання, одружений, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, про що свідчить відшкодування шкоди потерпілому, те, що останній не має жодних претензій до обвинуваченого, цивільного позову не заявляв, а також те, що ОСОБА_4 вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд вважає за можливе пом`якшити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України і призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

Як визначено ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Тобто, положення зазначеної статті не передбачають призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у тому випадку, якщо особу звільнено від відбування основаного покарання на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин, суд не призначає обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна, у зв`язку із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням.

Суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання ОСОБА_4 здатне забезпечити досягнення мети призначення покарання, буде відповідати тяжкості вчиненим правопорушенням, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

6. Висновки суду

З урахуванням встановлених обставин, угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає як вимогам кримінального процесуального законодавства, так і вимогам закону України про кримінальну відповідальність.

Підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, встановлено не було, тому суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

7. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

7.1. Цивільний позов

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

7.2.Процесуальні витрати

Як вбачається зі змісту обвинувального акта витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

7.3.Заходи забезпечення кримінального провадження

7.3.1.Запобіжні заходи

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Ухвалою слідчого судді від 13.02.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 гривень, із покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України. Застава за ОСОБА_4 у розмірі 242240 гривень внесена ОСОБА_8 , що підтверджується квитанцією від 16.02.2024.

Отже, на момент ухвалення вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави. Враховуючи відсутність нарікань на процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та його поведінку під час судового провадження, яка свідчить про те, що визначений розмір застави був достатнім для забезпечення належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку про скасування запобіжного заходу у вигляді застави після набрання вироком законної сили. Внесені заставодавцем кошти підлягають поверненню.

7.4.Щодо речових доказів

Згідно з частино 9 статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує банкноту номіналом 100 гривень, 2005 р.в., з номером СИ9348724; банкноту номіналом 100 гривень, 2014 р.в., з номером ТА 9506345; банкноту номіналом 500 гривень, 2014 р.в., з номером СУ 3114227; банкноту номіналом 500 гривень, 2014 р.в., з номером УД3029227; банкноту номіналом 100 гривень, 2014 р.в., з номером ТА 9506345; банкноту номіналом 1000 гривень, 2019 р.в., з номером АА 5097434; банкноту номіналом 500 гривень, 2014 р.в., з номером ЗУ4413731; банкноту номіналом 500 гривень, 2015 р.в., з номером ХА3394710; банкноту номіналом 200 гривень, 2013 р.в., з номером ПВ3390031; банкноту номіналом 50 Євро, 2002 р.в., з номером Z6; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером УТ 5077226; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером СИ2584528; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером УД6081932; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером УЕ2288796 знищити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.01.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000464 від 17.05.2024.

2. Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 209 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 2 ст. 199 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 289 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 1 (один) рік.

3. На підставі частини 2 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

4. На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

5. На підставі ч. 4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, де він проходитиме військову службу, а у випадку звільнення з військової служби - на відповідний орган пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

6. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.

7. Строк додаткового покарання у виді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю обраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

8. На підставі ч. 5 ст. 72 КК, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період з 13.02.2024 до 19.02.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

9. Після набрання вироком законної сили скасувати застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 13.02.2024 запобіжний захід у вигляді застави. Повернути ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_4 ) заставу у розмірі 242240,00 гривень (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок), внесену на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 13.02.2024.

10. Після набрання вироком законної сили, речові докази: банкноту номіналом 100 гривень, 2005 р.в., з номером СИ9348724; банкноту номіналом 100 гривень, 2014 р.в., з номером ТА 9506345; банкноту номіналом 500 гривень, 2014 р.в., з номером СУ 3114227; банкноту номіналом 500 гривень, 2014 р.в., з номером УД3029227; банкноту номіналом 100 гривень, 2014 р.в., з номером ТА 9506345; банкноту номіналом 1000 гривень, 2019 р.в., з номером АА 5097434; банкноту номіналом 500 гривень, 2014 р.в., з номером ЗУ4413731; банкноту номіналом 500 гривень, 2015 р.в., з номером ХА3394710; банкноту номіналом 200 гривень, 2013 р.в., з номером ПВ3390031; банкноту номіналом 50 Євро, 2002 р.в., з номером Z6; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером УТ 5077226; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером СИ2584528; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером УД6081932; банкноту номіналом 200 гривень, 2014 р.в., з номером УЕ2288796 - знищити.

11. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, та обмежень, визначених у ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.

12. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1