Справа № 128/610/25
ВИРОК

Іменем України

22 квітня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000008 від 17.01.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Агрономічне, Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст.7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України та відповідальність за їх незаконний обіг, оскільки вже засуджувався за вчинення аналогічного правопорушення, 16.01.2025 близько 15:00, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у мережі «Internet», а саме в месенджері «Telegram» на каналі «Вегас», незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін. Після оформлення замовлення ОСОБА_5 отримав інформацію з реквізитами оплати за придбання психотропної речовини, що одразу і зробив, сплативши грошові кошти в сумі 500 гривень через мобільний додаток «ПриватБанк». Надіславши підтвердження оплати в месенджер «Telegram», згодом, на тому ж каналі отримав інформацію про місце знаходження психотропної речовини. 16.01.2025 близько 18:30 ОСОБА_5 , перебуваючи біля лісосмуги навпроти придорожнього кафе «Божедар» Вінницького району, Вінницької області попрямував до узбіччя, де біля дерева забрав психотропну речовину, а саме прозорий полімерний пакет із застібкою з порошкоподібною речовиною, достовірно знаючи, що це придбана ним саме психотропна речовина.

У подальшому ОСОБА_5 помістив незаконно придбану ним психотропну речовину до внутрішньої кишені своєї куртки та попрямував у напрямку ТЦ «Епіцентр», що в селі Зарванці, Вінницького району Вінницької області, тобто впродовж певного часу, до моменту виявлення кримінального правопорушення, незаконно зберігав її без мети збуту. Так, під час проведення 16.01.2025 з 22:46 по 22:53 огляду місця події за адресою: Вінницька область, Вінницький район, село Зарванці, вулиця 1-й кілометр Хмельницького шосе, неподалік ТЦ «Епіцентр», ОСОБА_5 добровільно видав працівникам ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із внутрішньої кишені своєї куртки прозорий полімерний пакет із застібкою, у середині якого знаходилась порошкоподібна речовина. Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України від 21.01.2025, у наданій на експертизу речовині, міститься психотропна речовина амфетамін. Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В досліджуваній речовині, масою 0,5521 г, маса амфетаміну становить 0,3190 г.

Вказані дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

В підготовчому судовому засіданні було поставлено на розгляд питання про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченими від 14.02.2025, в порядку статей 468, 469 та 472 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), укладено угоду про визнання винуватості та зазначені її сторони.

Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України, зазначено беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 51 000,00 грн.

Обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 висловлена згода на призначення зазначеного покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні угоду підтримав та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 лютого 2025 року між ним прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, та підписи сторін.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим слід розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України.

Згідно із ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно змісту Рішення у справі «Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії» від 29.04.2014 року Європейський суд з прав людини вказує, що угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними.

З огляду на вказане, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , що передбачена ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

При цьому, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.ст. 50, 63, 65, 75 КК України, а також санкції ч. 2 ст. 309 КК України.

Таким чином, підстав, які б перешкоджали затвердженню угоди про визнання винуватості, укладеної 14.02.2025 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Долю речових доказів суд вирішує з урахуванням угоди про визнання винуватості та у відповідності до вимог п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, при цьому, знявши арешт накладений ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 21.01.2025 року.

З обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експерта по даному кримінальному провадженню за проведення судової експертизи, що становить загальну суму 3 183 грн 60 коп., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 373, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 лютого 2025 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000008 від 17.01.2025 року.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 51 000 грн 00 коп.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 3 183 грн 60 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 січня 2025року (справа № 127/1895/25) - на полімерний пакетик, в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина, білого кольору, яку поміщено до спеціального пакету НПУ CRI 1249569.

Речовий доказ, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, а саме: полімерний пакетик, в середині якого знаходиться порошкоподібна речовина, білого кольору, яку поміщено до спеціального пакету НПУ CRI 1249569 знищити.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно із положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_6