ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/89/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

за участі обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

при секретарі - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/89/25 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 його захисника ОСОБА_7 та представників потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначених покарань, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання - позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 постановлено рахувати, з моменту його затримання - 28.02.2023 року.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_6 зараховано термін його попереднього ув`язнення з моменту його затримання, тобто з 28.02.2023 по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 тримання під вартою залишено без змін, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 26.01.2025 року.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 600 000 грн. В задоволенні решті заявлених позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про долю речових доказів, судових витрат та арешту майна відповідно до ст.ст. 100, 124, 170 КПК України.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , в період із осені 2018 року по 26 серпня 2021 року, отримав від потерпілого ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 95600 доларів США під приводом надання допомоги у придбанні на території м. Тернополя нежитлових приміщень комерційного призначення, однак фактично не зміг це зробити. У зв`язку із чим 28 лютого 2023 року у обвинуваченого ОСОБА_6 , із корисливих мотивів виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_8 з метою уникнення повернення грошових коштів у загальній сумі 95600 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США станом на 28 лютого 2023 року, становить 3495958,16 гривень.

Реалізуючи свій злочинний намір, 28 лютого 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 у першій половині дня зателефонував до потерпілого ОСОБА_8 та запропонував йому зустрітися під приводом необхідності підписання документів на купівлю нежитлових приміщень комерційного призначення по вул. Шептицького в м. Тернополі, а також обговорення купівлі потерпілим ОСОБА_12 земельної ділянки по вул. Руській в м. Тернополі, при цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , щоб той взяв із собою грошові кошти в сумі 20000 доларів США, які необхідно буде оплатити за придбання земельної ділянки по вулиці Руській в м. Тернополі.

Близько 16:00 год. потерпілий ОСОБА_8 , взявши із собою грошові кошти в сумі 20000 доларів США, власним автомобілем «Toyota Land Cruiser 150» р.н. НОМЕР_1 , приїхав на вул. Коновальця в м. Тернополі, де зустрівся із обвинуваченим ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_6 сів на заднє праве сидіння автомобіля, яким приїхав потерпілий ОСОБА_8 та сказав куди необхідно їхати. Коли ОСОБА_12 приїхав у с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області, обвинувачений ОСОБА_6 сказав йому зупинитися біля земельної ділянки, яка обгороджена будівельною сіткою по вулиці Зеленій. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, цілеспрямовано і рішуче, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті, знаючи про те, що здоров`я та життя будь - якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте нехтуючи цим, із корисливих мотивів, а саме, з метою уникнення повернення потерпілому ОСОБА_8 грошових коштів у загальній сумі 95600 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США, станом на 28 лютого 2023 року, становить 3495958,16 гривень, здійснив один постріл із заздалегідь заготовленого револьвера системи Нагана зразка 1885 р., калібру 7,62 мм із серійним номером НОМЕР_24, у напрямку задньої правої половини голови потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді вогнепального проникаючого кульового поранення м`яких тканин голови справа із вдавленням дірчастим переломом кісток склепіння черепа, що супроводжувалося забиттям головного мозку середнього ступеня важкості (за клінічною кваліфікацією).

Крім цього, 28 лютого 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи короткоствольну нарізну вогнепальну зброєю - револьвер системи Нагана зразка 1885 p., калібру 7,62мм із серійним номером НОМЕР_25 виробництва Тульського збройового заводу, призначений для використання штатних револьверних патронів калібру 7,62мм.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння зброї, 28 лютого 2023 у невстановлений слідством час, обвинувачений ОСОБА_6 переносив при собі револьвер системи Нагана зразка 1885 p., калібру 7,62мм із серійним номером НОМЕР_25 виробництва Тульського збройового заводу, призначений для використання штатних револьверних патронів калібру 7,62мм, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю та в подальшому заховав під лежачим стовбуром дерева у землі на відстані 80 м від проїзної частини дороги по вул. Зеленій с. Петриків Тернопільського району, Тернопільської області.

В апеляційній скарзі представники потерпілого ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у скоєнні злочинів, просять вирок суду частково скасувати у зв"язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду тяжкості кримінальних правопорушень та особі винуваченого через м"якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна, стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн.

Звертають увагу на принципову та категоричну позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому найсуворішої міри покарання.

Вважають, суд безпідставно не застосував принципу повного складання призначених покарань при визначенні обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України посилаючись на тяжкі наслідки для здоров"я обвинуваченого внаслідок заподіяння йому вогнепального поранення в голову, невідшкодування заподіяної шкоди, невизнання вини, залишення місця злочину, переховування та вчинення активних дій щодо залишення країни, намагання знищити сліди та знаряддя злочину, дані про особу обвинувачного, який є раніше судимим за вчинення умисних корисливих насильницьких злочинів, вчинення ним не одного, а кількох злочинів, тяжкого та особливо тяжкого, що свідчить про підвищену небезпечність вчиненого і особи винного.

Не погоджуються з рішенням суду щодо часткового задоволення позовних вимог потерпілого до обвинуваченого щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 600 000грн., просять повністю задовольнити вимоги щодо стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн. посилаючись на те, що внаслідок дій обвинуваченого спрямованих на позбавлення ОСОБА_8 життя, йому довелось тривалий час лікуватись, проходити безліч обстежень та боротись за відновлення стану свого здоров?я для достатнього функціонування, у зв?язку з чим потерпілий постійно переживав за результати та висновки досліджень, що відобразилось на фізичному, емоційному стані та спричинило відчуття страху. Вказують, що в період стаціонарного лікування та подальшого реабілітаційного періоду, ОСОБА_8 був змушений постійно бути під спостереженням лікуючого лікаря та здійснювати МРТ контроль головного мозку, що підтверджується наданими виписками та витягами. Ці обставини, спричинили ОСОБА_8 душевні страждання, які виражаються у постійних насторогах, довготривалих болях у місцях отриманого вогнепального поранення, порушеннях нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, щоденні думки та тривога.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п.3 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю допустимих та належних доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується .

Посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Обгрунтовуючи доводи щодо відсутності достатніх доказів на підтвердження вини ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів посилається на те, що суд не повинен був брати до уваги показання потерпілого ОСОБА_8 оскільки вони не підтверджені іншими доказами. Вказує що почеркознавчої екпертизи розписок від імені обвинуваченого про отримання позики у потерпілого у справі не проведено, а показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які є родичами потерпілого, суд повинен був оцінити критично оскільки вони є показаннями з чужих слів. Вважає що у відповідності до вимог ч.7 ст.97 КПК України показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 також з чужих слів є очевидно недопустимими доказами оскільки вони є працівниками правоохоронного органу.

Вказує на те, що в протоколі огляду автомобіля від 28.02.23 усі сліди папілярних візерунків вилучені при проведенні змивів лише з правих задніх дверей транспортного засобу, жодних інших слідів папілярних візерунків у автомобілі не виявлено, та оскільки в ньому 28.02.23 перебував ще й потерпілий ОСОБА_8 , припускає, що його сліди були або свідомо знищені до огляду, або свідомо не вилучені слідчим. Натомість, із виявлених слідів папілярних візерунків три сліди, згідно з висновком експерта № СЕ-19/120-23/3488-Д від 28.03.2023 належать ОСОБА_19 , а інші непридатні для ідентифікації та згідно з висновком експерта № СЕ-19/109-23/3104-БД від 26.05.2023 судової молекулярно-генетичної експертизи домінуючі генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві, умовно позначеному "VIII" (об`єкт №8) збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , тому вважає що показання потерпілого ОСОБА_8 слід оцінювати критично, оскільки в ході допиту він повідомив, що ОСОБА_6 , під час подій перебував в рукавицях. З чого робить висновок про те, що або протокол огляду та висновки експертів не відповідають дійсності, або потерпілий давав неправдиві показання.

Також вважає недоведеним той факт, що револьвер системи Нагана, вилучений під час огляду місця події 05.03.2023 є тією ж зброєю, яка була надана експерту для проведення судової балістичної експертизи. На підтвердження вказаних доводів вказує з згідно протоколу огляду місця події від 05.03.2023 було виявлено та вилучено револьвер із номером "НОМЕР_26", номер якого виправлено та встановити яким він був первинно неможливо, вказаний номер співпадає з даними, зафіксованими у витязі з ЄРДР 05.03.2023, постанові слідчого від згідно якої слід вважати правильним вказане маркування на револьвері від 05.03.2023, постанові слідчого про визнання вказаного револьверу речовим доказом від 05.03.2023, постанові слідчого про призначення судової балістичної екпертизи від 29.03.2023, супровідному листі слідчого про надіслання на зберігання вказаного револьверу начальнику відділу поліції від 07.06.2024. У висновку від 30.05.2023 експертизи зброї також вказано про те, що йому надано дослідження револьвер із цим же маркуванням на рамці "НОМЕР_26", проте, за наслідками проведеної експертизи зазначено серійний номер револьвера "НОМЕР_22" та 28.06.2023 року слідчий збробив запит начальнику відділу поліції про надання йому револьвера вже з серійним номером"НОМЕР_22" , а 06.07.2023 - виносить постанову про визнання речовим доказом револьвера з среійним номером"НОМЕР_22", однак в описовій частині вказаної постанови зазанчає його номер"НОМЕР_23".

Зазначає, що показання експерта завідувача сектору балістичного обліку НДЕКЦ ОСОБА_20 у вироку викладені невірно. Зокрема, справді, він повідомив, що виявив невідповідність номера револьвера, який поступив на експертне дослідження, однак, експертизу номера він не проводив, оскільки таке питання перед ним не ставилося та він не володіє необхідними знаннями. Чому після проведення експертизи було порушено упакування йому невідомо. Крім того експерт у висновку вказав саме «С» , а не «G».

Вважає твердження експерта про те, що в судовому засіданні йому був наданий для ознайомлення саме револьвер, дослідження якого він проводив, сумнівним, оскільки револьвери одного року випуску відрізняються один від одного лише серійним номером, а в даному випадку вважає, що серійний номер не встановлений. Також вважає, що експертові для проведення експертного дослідження надано не той револьвер, який був вилучений під час огляду місця події. Доказів протилежного суду не надано.

Звертає увагу, що показання обвинуваченого не спростовано дослідженими у судовому засіданні доказами, а навпаки частково підтверджено. Так наявність на час затримання у ОСОБА_6 сумки і поліетиленового пакета з документами, які не зазначені у жодному процесуальному документі, підтверджується як показаннями свідка ОСОБА_22 так і фотографіями, долученими до протоколу огляду автомобіля останнього від 28.02.23.

Вважає, що достатньо належних та допустимих доказів, щодо винуватості ОСОБА_6 суду не надано.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок, у зв`язку із недоведеністю його вини, незаконністю, необґрунтованістю та безпідставністю вироку суду першої інстанції.

Посилається на недотримання норм процесуального права судом першої інстанції, оскільки докази зібрані в ході розслідування є неналежними та непідтвердженими.

Вважає, що суд не врахував усі обставини кримінальної справи, які внесені в ЄРДР справа №607/14356/23, провадження №1-кп/607/520/2024 та не взяв до уваги усі докази, які є важливими для прийняття рішення.

Окрім цього, звертає увагу на наявні порушення вимог КПК України слідчими та прокурорами.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними скарги з викладених у них мотивів та заперечили щодо задоволення скарги представників потерпілого, представників ОСОБА_8 - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які просили задовольнити подану ними скаргу та відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, прокурора, який заперечив щодо задоволення скарг обвинуваченого та його захисника та поклався на думку суду щодо поданої скарги представниками потерпілого, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у скоєнні інкримінованих йому злочинів та його пояснення щодо відсутності у нього боргових зобов"язань перед потерпілим та спричинення ОСОБА_8 вогнепального покарання в голову з револьвера третьою особою, яка перебувала з ними в автомобілі, суд першої інстанції вірно обґрунтував свій висновок про доведення його винуватості у скоєнні інкримінованих йому злочинів показаннями потерпілого та свідків.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 суд встановив, що він був раніше знайомий із обвинуваченим ОСОБА_6 , який допомогав йому за грошові кошти, які він передавав йому під боргові розписки, вирішувати питання з документами щодо купівлі земельних ділянок під встановлення МАФів у м.Тернополі, однак, ОСОБА_6 своїх зобов"язань не виконав та коштів йому не повернув. 28.02.2023 обвинувачений ОСОБА_6 йому зателефонував і повідомив, щоб він узяв із собою грошові кошти та документи для купівлі ділянки по вул. Руській в м. Тернопіль, він взяв 20 000 доларів США та о 16 год вони зустрілися з ОСОБА_6 , який сів у його автомобіль на заднє пасажирське сидіння та вони вдвох протягом 1,5 години їздили на ньому, оглядали різні земельні ділянки в м.Тернополі, потім проїхали до геріатричного центру та лісосмуги і прибули до земельної ділянки у с.Петриків, на яку скерував ОСОБА_6 , де він зупинився. Під час розмови в автомобілі з обвинуваченим, він почув постріл, від якого йому потемніло в очах. На його запитання обвинувачений відповів, що це вистрілила хлопавка, і це сюрприз. Далі, ОСОБА_6 вийшов з авто, а він відчуваючи біль у задній частині голови, доторкнувся рукою до потилиці, де виявив кулю. Після цього, він поїхав із вказаного місця, залишивши ОСОБА_6 . По дорозі він повідомив у поліцію про обставини вчинення правопорушення та маршрут, по якому рухався. В подальшому карета швидкої допомоги доставила його у лікарню, йому зателефонував обвинувачений та розповів, що знаходиться в травмпункті, оскільки він переїхав йому ногу. Усього він передав обвинуваченому кошти в розмірі 95 600 доларів США. Розписки про передачу коштів ОСОБА_6 він мав із собою у день вчинення правопорушення.

Повідомлені обставини, зокрема, щодо розташування у їх транспортному засобі, маршрути по яких вони їздили з обвинуваченим, місця дислокації земельних ділянок, які вони оглядали, та місце, у якому ОСОБА_6 вистрілив в нього, він детально показав під час проведення з ним слідчого експерименту 04.06.2023.

Також суд допитав свідків, яким потерпілий одразу ж після скоєння щодо нього злочину ОСОБА_6 повідомив про це, зокрема, його дружину ОСОБА_13 , з показань якої встановив що 28.02.2023 ОСОБА_8 взяв з собою 20 000 доларів США та поїхав на зустріч з ОСОБА_6 , приблизно через 2 години зателефонував до неї та повідомив, що його хотів вбити останній, вистрітивши з вогнепальної зброї йому в голову, у якій застрягла куля, попросив зачинитися у будинку, також вказала що її чоловік раніше передав значну суму коштів в межах до 100 000 доларів США обвинуваченому ОСОБА_6 за купівлю земельних ділянок.

З показань свідка ОСОБА_14 , який є батьком потерпілого, суд встановив, що у його сина були комерційні відносини із обвинуваченим, оскільки він хотів придбати земельні ділянки під магазини, а ОСОБА_6 мав можливість посприяти із документальним супроводом, в зв"язку з чим син передавав ОСОБА_6 грошові кошти орієнтовно в сумі 100000 доларів США. У кінці лютого 2023 року до нього зателефонував син та повідомив про те, що у нього стріляли. Одразу після цього він зателефонував на лінію 102. В лікарні син повідомив йому, що у нього стріляв ОСОБА_6 , з його куртки свідок забрав грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, які він взяв на прохання ОСОБА_6 , який запросив його на зустріч з метою показати щось цікаве для бізнесу, після чого завіз у с.Петриків Тернопільського району для того, щоб ніби то показати земельну ділянку. У транспортному засобі ОСОБА_6 сидів позаду, у рукавицях. Відчувши постріл, син вийшов з авто, після чого повернувся в авто, швидко натиснув педаль газу та втік, при чому збив ОСОБА_6 дверима автомобіля, залишивши його на місці вчинення злочину.

Суд також допитав свідка ОСОБА_15 , який є братом протерпілого та який про обставини злочину, описані вище, дізнався від його батька, показання якого також детально відображено у вироці.

З показань свідка ОСОБА_16 суд взяв до уваги те, що зимою, на початку 2023 року, йому зателефонував батько потерпілого, який повідомив, що у його сина стріляли, вони разом поїхали до Тернопільської Університетської лікарні ТОР, де потерпілий попросив забрати куртку з грошима в сумі 20 000 дол. США, у ОСОБА_8 було кульове поранення - в потилиці застрягла куля, останній повідомив їм, що вистрілив у нього ОСОБА_6 , коли показував земельну ділянку, знаходячись у машинні на задньому пасажирському сидінні.

З показань свідка ОСОБА_23 , яка працює лікарем бригади карети ШМД, суд встановив що 28.02.2023 вона прибула на виклик до потерпілого з пораненнями голови, а саме, стороннім тілом в потиличній ділянці. ОСОБА_8 повідомив, що у полі за містом Тернопіль на діловій зустрічі він отримав вогнепальне поранення, втік та по телефону викликав швидку медичну допомогу і повідомив батька, у зв"язку з чим потерпілий був госпіталізований до нейрохірургічного відділення в обласній лікарні.

З показань свідка ОСОБА_17 , який здійснював виїзд, як працівник поліції, на виклик в Тернопільську Університетську лікарню ТОР, суд встановив, що ОСОБА_8 повідомив йому про нанесення у с.Петрики Тернопільського району у лісосмузі вогнепального поранення у потилицю поранення саме ОСОБА_6 , який сидів на задньому пасажирському сидінні його автомобіля.

З показань свідка ОСОБА_24 , який працює старшим спеціалістом криміналістом ГУНП в Тернопільській області та здійснював чергування у складі СОГ на початку 2023 року, суд встановив, що на повідомлення від чергового про постріл у потерпілого, він прибув до магазину «АТБ» в районі Збаразького кільця м.Тернополя, де бригада ШМД надавала допомогу потерпілому, якого в подальшому госпіталізували до медичного закладу, а саме, до КНП «ТОКЛ» ТОР", де він безпосередньо чув та фіксував на відео за допомогою мобільного телефону розмову потерпілого з особою на ім`я ОСОБА_25 , під час якої останній сказав, що йому соромно і просив ОСОБА_8 нікого не повідомляти про те що сталось. Потерпілий розповів також, що в с.Петриків Тернопільського району біля поля, ця особа, знаходилася на задньому сидінні, і він відчув постріл у потилицю. Свідок бачив в потилиці у потерпілого кулю, яка застрягла.

З показань свідка ОСОБА_26 , який працює водієм таксі, суд встановив, що він підвозив пасажира з вул. Карпенка в м. Тернопіль біля магазину до вул. Коновальця та через одну год вказаний пасажир знову сів у його авто, і він відвіз його на вул. Гайову в м.Тернопіль, після чого знову на вул. Коновальця. Також пасажир запитував, чи може він відвезти його в м. Мукачево Закарпатської області.

З показань свідка ОСОБА_22 , який також працює водієм таксі та який знаходився разом ОСОБА_6 під час затримання останнього працівниками правохоронних органів на поліцейському пункті пропуску «Нижні Ворота», на в`їзді в Закарпатську область , суд встановив що 28 лютого 2023 року о 09 год. він близько 11.20 год. зупинився біля бару «Олеся» по вул. Тролейбусній в м.Тернопіль. Під`їхав сірий «Рено Дастер», водій якого запитав у нього, чи може він його забрати із гаражного кооперативу по вул. Тролейбусна в м.Тернопіль. Після цього, він поїхав за вказаним чоловіком, яким був обвинувачений у справі ОСОБА_6 , і який залишив автомобіль у гаражному кооперативі. Після цього він відвіз обвинуваченого до магазину «Калина» в м.Тернопіль по вул. Вербицького, висадив його та поїхав далі. Через якийсь час обвинувачений зателефонував йому та попросив відвезти його в м. Берегове Закарпатської області. На вказану пропозицію ОСОБА_6 він погодився та вони зустрілися біля вищевказаного магазину «Калина» об 19.30 год і здійснили виїзд до м.Берегове. Обвинувачений просив їхати швидше, нервував та часто курив. О 22:45 год на поліцейському пункті пропуску «Нижні Ворота», на в`їзді в Закарпатську область їх зупинили та затримали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_6 підозрюється у вбивстві.

Під час огляду місця події 28.02.2023 - автомобіля марки «Xyundai Sonata» р.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на автодорозі М06 Київ - Чоп на 717 км + 500 м, під керуванням водія ОСОБА_22 , на поліцейському пункті пропуску «Нижні Ворота», на в`їзді в Закарпатську область, виявлено коло нього пасажира ОСОБА_6 , у якого вилучено посвідчення водія, ІD картку № НОМЕР_3 (орган, що видав 6110) та паспорт громадянина Румунії на ім`я ОСОБА_27 , № НОМЕР_4 та ІD картку країни Румунії серії НОМЕР_5 ; закордонний паспорт на його ім`я № НОМЕР_6 (орган, що видав 6190) та мобільний телефон ТМ «Nokia» чорного кольору, телефон iPhone, портмоне чорного кольору із грошовими коштами, а саме 4300 дол. США та 1300 грн в національні валюті, що відображено судом в протоколі огляду від 28.02.2023.

З показань допитаного за клопотанням сторони захисту слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_28 , який здійснював розслідування даного кримінального провадження, суд встановив, що 28.02.2023 ОСОБА_6 затримано на пункті пропуску «Нижні ворота» у Закарпатській області, усі речі, які вилучались в ОСОБА_6 зазначені у протоколі затримання. Чи була у ОСОБА_6 сумка та пакет він не пригадує.

Крім вищенаведених доказів, суд вірно на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів взяв до уваги дані, які містяться у інших документах, речових доказах та висновках експертів.

Так, на підтвердження факту перебування ОСОБА_6 у автомобілі ОСОБА_14 марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» р.н.з. НОМЕР_1 та знаходження вказаного автомобіля у місці, на яке вказував потерпілий, суд дослідив дані, що містяться у:

-протоколі огляду вказаного транспорного засобу, який знаходився на паркові ТЦ «Golden Ring», що по вул. 15 квітня 1E, від 28.02.2023 в м.Тернопіль , у ході проведення якого було відібрано змиви із зовнішніх ручок дверцят автомобіля, із внутрішньої сторони дверцят водія та переднього пасажира, двох задніх дверцятах проводились змиви , із ручки для утримання, яка розміщена на стійці біля місця пасажира ззаду справа, на задньому сидінні пасажира ближче до лівої дверці виявлено сумку чорного кольору, в середині якої знаходились три аркуші паперу формату А4, на яких зроблені ксерокопії розписок від імені ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про позику грошових коштів сумі 9 000 доларів США, 72 000 доларів США, 14600 доларів США у ОСОБА_8 НОМЕР_27, що датовані відповідно 06.10.2020, 02.05.2021, 26.08.2021, які вилучено. Вилучено також з правої сторони із заднього пасажирського сидіння мікрооб`єкти на дактилоплівці білого кольору, проведено огляд та вилучення підголовника із переднього сидіння водія автомобіля, сліди папілярних візерунків на внутрішній стороні дверцят та із пластикової накладки ручки, що розміщена вертикально на правій дверці з внутрішньої сторони салону, із зовнішньої сторони задньої правої дверці, із внутрішньої сторони водійської дверки авто;

За наслідками дослідження вилучених змивів та зразків мікрооб"єтів експертами у висновку № СЕ-19/109-23/3104-БД від 26.05.2023 судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що домінуючі генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві, умовно позначеному "VIІІ" (об`єкт № 8) збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , у висновку № СЕ-19/109-23/3103-БД від 25.05.2023 судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено генетичні ознаки ДНК-профіль зразка крові ОСОБА_6 ; у висновку судової даклископічної екпертизи від 28.03.2023 встановлено, що три сліди з вилучених під час огляду автомобіля десяти слідів папілярних узорів пальців рук залишені особою - дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, середнім та безіменним пальцями його правої руки.

- протоколі огляду місця події Т-подібного перехрестя, яке знаходиться на автомобільній дорозі по вулиці Зеленій в селі Петриків Тернопільського району Тернопільської області від 28.02.2023, в ході проведення якого на ґрунтовій дорозі, де було скоєно замах на вбивство, на відстані близько 600 метрів до Петриківського обласного геріатричного пансіонату, що по вулиці Зелена, 15 та на відстані близько 300 метрів до приватного житлового сектору, виявлено сліди автомобільних шин шириною 25 см кожна, які утворюють колію шириною від зовнішнього до зовнішнього протектора близько 175 сантиметрів. Довжина колії становить близько 10 метрів 20 сантиметрів від початку ґрунтової дороги перехрестя. На виявленій колії наявні ознаки буксування. Окрім цього, по праву сторону ґрунтової дороги на узбіччі на відстані 115 сантиметрів від електроопори (паралельно їй) виявлено слід низу взуття №1, , на відстані 610 сантиметрів від сліду №1 та паралельно електроопорі на відстані 240 сантиметрів виявлено слід низу взуття №2, Окрім цього по ліву сторону на межі ґрунтової та кам`яної дороги перехрестя виявлено слід низу взуття №3, вилучено слід автомобільної шини;

Згідно до висновку експерта № СЕ-19/120-23/3530-ТР від 04.04.2023 судової трасологічної експертизи, судом встановлено, що 1. Слід протектора шини, який було вилучено під час огляду місця події та зафіксовано в гіпсовому зліпку в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області - придатний для порівняння лише за загальними ознаками (характеру, типу та розмірами елементів малюнку). 2. Слід протектора шини, який було вилучено під час огляду місця події та зафіксовано в гіпсовому зліпку в с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, залишений шинами з таким же малюнком протектора (однотипним), як і ті, що на шинах, які встановлені на передній осі автомобіля «Toyota Land Cruiser 150» р.н. НОМЕР_7 », а саме Bridgestone Blizzak DM-V2, але в зв`язку з відсутністю окремих збіжних ознак встановити чи були вони залишені одним із цих протекторів чи іншим екземпляром проектора шини колеса аналогічного типу не видається можливим.

- протоколі огляду місця події від 07.03.2023 ділянки лісу, що знаходиться на відстані близько 50 метрів від Петриківського геріатричного пансіонату, що за адресою: вул. Зелена, 15, с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, на відстані близько 140 метрів поліетиленовий пакет синього кольору із надписами на ньому: "Калина мережа низьких цін із зазначенням адрес розташування: Симоненка, 3, Вербицького, 4, Б.Бойчуків, 5А, Лучаківського, 15", який вилучається та упаковується в сейф-пакет. Окрім цього, на відстані близько 5м від вказаного пакету на стежці виявлено одну рукавицю із тканини чорного кольору, яка вилучається та упаковується в сейф-пакет. Рухаючись далі по вказаній стежці виявлено поліетиленовий прозорий пакет типу "Файл" для документів, який вилучається та упаковується в сейф-пакет КІV2120118. Окрім цього на відстані близько 4 метрів від вказаного файлу для документів по ліву сторону стежки виявлено залишки паперу, на яких наявний друкований текст із ознаками попереднього горіння. Вказаний фрагменти паперу знаходиться у вологому стані, які вилучаються та упаковуються в сейф-пакет №КІV2120114. Окрім цього, на відстані близько 2 м далі по стежці із правої сторони на нашаруванні снігу під деревом виявлено одну рукавицю із тканини чорного кольору, яка вилучається та упаковується в сейф-пакет №КІV2120113. Встановлено, огляд переноситься до Т-подібного перехрестя із ґрунтовою другорядною дорогою по вулиці Зелена, с. Петриків Тернопільського району, на відстані близько 600 метрів від Петриківського обласного геріатричного пансіонату в напрямку садового товариства "Надія". На відстані близько 2 метрів від початку ґрунтової дороги Т- подібного перехрестя виявлено слід автомобільної шини шириною 25 сантиметрів та довжиною 38 сантиметрів, який за допомогою виготовлення гіпсового зліпка вилучається та упаковується в сейф-пакет № WAR1725503.

Додатково обгрунтовуючи свої висновки щодо зустрічі 28.02.2023 ОСОБА_8 з ОСОБА_6 та їх спілкування у цей день та здійснення пострілу в голову ОСОБА_8 саме ОСОБА_6 , суд зіслався на дані, які містяться у:

- протоколі огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 моделі iPhone Xs HT9H2PH/A від 01.03.2023, який він надав в приміщенні КНП «ТОКЛ» ТОР та за допомогою якого він спілкувався з ОСОБА_6 через месенджер Телеграм, у телефонній книзі якого збережено номери, із яких телефонував йому ОСОБА_6 та встановлено контакти: ОСОБА_29 НОМЕР_8 ; ОСОБА_30 11 тел НОМЕР_9 ; ОСОБА_31 НОМЕР_10 ; ОСОБА_32 , НОМЕР_11 ; ОСОБА_33 , НОМЕР_12 ; ОСОБА_34 , тел. НОМЕР_13 ; ОСОБА_31 4, НОМЕР_14 ; ОСОБА_31 ,5 тел НОМЕР_15 ; ОСОБА_31 6, тел. НОМЕР_16 ; ОСОБА_31 7, тел. НОМЕР_17 ; ОСОБА_31 8, тел НОМЕР_18 , оглядом встановлено два пропущені дзвінки на вказаному месенджері до абонента зазначеного ОСОБА_29 НОМЕР_8 , за 09.02.2023 о 09.34 год та 11.59 год; інших дзвінків та переписки не встановлено. Також встановлено контакт записаний як « ОСОБА_35 », з якого зі слів, потерпілого 28.02.2023 близько 10.00 год телефонував обвинувачений ОСОБА_6 та домовлявся з ним про зустріч (наявне повідомлення зі змістом «Давай зустрінемось…» датоване 28.02.2023 о 20.51 год.)

- інформації про результати виконання доручення № 8736д/9/5-2023 від 22.05.2023, зокрема трафік з`єднань абонента НОМЕР_19 (згідно наданих матеріалів), яким користувався обвинувачений у справі ОСОБА_6 саме у день вчинення правопорушення 28.02.2023.

- протоколі вилучення предметів та речей від 01.03.2023 у свідка ОСОБА_24 , на мобільний телефон якого було записане відео тривалістю 3 хв. 19 сек. спілкування між потерпілим та із співрозмовником абонентом ОСОБА_6 за допомогою належних їм мобільних телефонів розмови 28.02.2023 після вогнепального поранення у приміщенні лікарні, зображено потерпілого ОСОБА_8 , який знаходиться у сидячому положенні та розмовляє по телефону із увімкненим гучномовцем. У ході розмови, чоловік, голос якого схожий на голос обвинуваченого ОСОБА_6 говорить до потерпілого, що він вистрілив біля вуха із хлопавки, а також просить потерпілого нікому не розповідати, і що йому соромно за свій вчинок.

Факт знаходження кулі у голові потерпілого, встановлений лікарями діагноз та причинно-наслідковий взаємозв"язок між нанесеним ОСОБА_12 вогнепальним пораненням та тілесними ушкодженнями, які внаслідок цього виникли , а також ступінь їх тяжкості, суд встановив досліджуючи:

- протокол огляду у приміщенні ординаторської відділення нейрохірургії Тернопільської обласної клінічної лікарні від 28.02.2023, у ході якого лікар надав для огляду прозору ємкість, при відкритті якої виявлено предмет жовтуватого кольору, виготовлений із металу, конусоподібної форми із тупим кінцем, довжиною 1,7 см, поверхня якого має пошкодження у вигляді подряпин та вм`ятин, а також нашарування частин волосин. Предмет ззовні схожий на кулю;

- довідку КНП «ТОКЛ» ТОР", видану потерпілому ОСОБА_8 лікарем приймального відділення, щодо наявності кулі в потиличній ділянці голови справа, діагнозу: "Відкрите проникаюче вогнепально-кульове черепно-мозкове поранення тім`яно-потиличної ділянки справа". Вогнепальний перелом склепіння черепа справа. Забій головного мозку;

- рентгенологічне дослідження КНП «ТОКЛ» ТОР від 28.02.2023 № 2149 пацієнта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому міститься висновок: КТ-картина відкритого непроникаючого вогнепального (кульового) сліпого поранення в правій тім`яно-потиличній ділянці (в області шовного з`єднання кісток) з дотичним вдавленим переломом кісток черепа. Невелика ділянка контузійного геморагічного забою на межі тім`яної, потиличної, скроневої часток правої півкулі. Також, згідно інформації рентгенологічного дослідження № 2152 КТ головного мозку проведено дослідження та опис травми ОСОБА_8 після оперативного втручання;

- виписку із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 № 03314 від 16.03.2023 щодо перебування у стаціонарі нейрохірургічного відділення КНП «ТОКЛ» ТОР, із 28.02.2023 по 16.03.2023 із зазначенням повного діагнозу відкрите проникаюче вогнепальне кульове черепно-мозкове поранення тім`яно-потиличної ділянки справа 28.02.2023. Вогнепальний дірчастий імпресійний перелом склепіння черепа справа з наявністю кулі в рані. Забій головного мозку середнього ступеня. Операція 28.02.2023 - ПХО рани, видалення кулі та кісткових уламків;

- протокол огляду предмету від 20.03.2023, згідно якого проведено огляд оптичного носія DVD-R, що являється додатком до рапорту працівника ВКП ТРУП ГУНП в Тернопільській області від 01.03.2023, зокрема на диску, на ньому наявні шість фотознімків та один відеозапис, на яких зображена голова ОСОБА_8 , із застряглою в ній кулею та зафіксовано як ОСОБА_8 розповідає про обставини спричинення йому вогнепального поранення;

- висновок експерта № 250 від 22.05.2023 судово - медичної експертизи, згідно якого, виявлене у ОСОБА_8 поранення м`яких тканин голови справа, характер якого (вогнепальне, кульове), спричинене дією стороннього тіла, що визначається на комп`ютерній томограмі від 28.02.2023 та відмічене під час лікарського огляду 28.02.2023 ("в правій тім`яно-потиличній ділянці наявна задня частина мідної кулі (жовтого кольору) до 7 мм в діаметрі») і оперативного втручання цього ж дня ("видалено кулю (округлої подовгастої форми жовтого кольору - схожа на мідь (латунь) до 2 см в довжину та 7 мм в ширину, передній край зрізаний на 90 градусів, задня осся в рані"), яке мало достатню кінетичну енергію для утворення такого характеру ушкодження, яке за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння, утворення якого у вказаний у постанові термін події, не виключається;

Як встановив суд, куля, яка була вилучена з голови потерпілого, як могла бути вистріляна із револьвера системи Наган, 1895 р.в. Тульського заводу, який було знайдено під час огляду місця події в лісі біля геріатричного будику в с.Петриків 03.02.2023 на підтвердження чого навів наступні документи та висновки експертів:

- протокол огляду 05.03.2023 місця події - ділянки ліси, яка розташована на відстані близько 80 метрів від проїзної частини дороги по вул. Зелена, с. Петриків Тернопільського району, Тернопільської області, в напрямку садового товариства "Надія", до якої веде ґрунтова стежка, яка починається від перехрестя вул. Зелена, на вказаній стежці на відстані близько 80 метрів та 1 метра по ліву сторону стежки виявлено розташований сухий зрізаний стовбур дерева, під яким у землі знаходився предмет ззовні схожий на пістолет (револьвер) чорного кольору із маркуваннями на ньому: "1940 НОМЕР_25" та зображенням у вигляді 5-кутної зірки із стрілою всередині. Рукоятка вказаного предмету із накладкою у вигляді ромбоподібних візерунків. При відкритті барабану вказаного предмету в ньому виявлено 1 гільзу, що відображено у протколі огляду місця події;

- висновок експерта № СЕ-19/120-23/2404-БЛ від 07.03.2023 судової балістичної експертизи, згідно з яким предмет, ззовні схожі на кулю, який вилучили з голови потерпілого, є частиною боєприпасу - стріляною кулею, револьверного патрона калібру 7, 62 мм (7,62 х 38мм) до револьвера «Наган» взірця 1895 р.;

- висновок експерта № СЕ-19/120-23/5839-БЛ від 29.05.2023 балісничної експертизи зброї, згідно з якою предмет , схожий на револьвер із маркуванням на рамці « НОМЕР_20 », є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю - револьвером системи Нагана зразка 1895 р., калібру 7,62мм із серійним номером № НОМЕР_21 , виробництва Тульського збройового заводу, виявлений під час огляду місця події 05.03.2023, призначений для використання штатних револьверних патронів калібру 7,62 мм., який є придатний для проведення пострілу та ураження цілі;

- висновок експерта № СЕ-19/120-23/6866-БЛ від 04.07.2023 експертизи зброї, у відповідності до якого, надана на експертизу куля була вистріляна із револьвера системи Наган зразка 1895 р., калібру 7,62 мм (7,62х38мм) із серійним заводським номером «НОМЕР_21», промислового способу виготовлення;

З метою усунення розбіжностей у маркуванні револьвера суд допитав експерта завідувача сектору балістичного обліку НДЕКЦ ОСОБА_20 , який проводив судову експертизу зброї, що була предметом правопорушення, з показань якого встановив що йому на дослідження було направлено слідчим револьвер зразка 1895 p, із серійним номером НОМЕР_21 (рамка, ствол і барабан). Від слідчого надійшов пакет із об`єктом дослідження - револьвером, однак було зазначено інший номер. Дослідження номеру не проводилось та слідчий не володіє спеціальними знаннями, оцінка номера револьвера є суб`єктивною. Він, як експерт вказав інший номер, замість «С» вказав «G». Револьвер у поганому стані, і він виправив номер користуючись спеціальними знаннями. Також, номер продубльований на барабані, який вказано помилково через корозійні зміни, саме даний револьвер був наданий йому на дослідження та знаходився в упакуванні, під час огляду якого у суді він стверджує про те що був саме револьвер, огляд якого він проводив, причина порушення упакування якого після провдення екпертизи йому невідома.

Також у вироці суд на підтвердження своєння злочину ОСОБА_36 додатково навів дані, зафісковані під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо контролю особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» та в умовах ІТТ № 3 м.Теребовля ГУНП в Тернопільської області від 17.03.2023, де він розповів співрозмовнику у період з 1.03.2023 по 05.03.2023 про те, що вчинив поранення потерпілого випадково, на фінансових проблемах, у нього в голові застрягла куля, але він живий. Зазначив, що у нього був револьвер, який мав намір його викинути. Як вбачається зі змісту вказаної розмови вона носить добровільний характер та є лише одним з доказів, який суд оцінив в сукупності з іншими вищепереліченими на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів, та які, на думку колегії суддів, є достатніми для засудження обвинуваченого й без посилання на вказаний протокол НСРД. Доводи ОСОБА_6 про те, що умови його утримання в установі попереднього ув"язнення є неналежними, на думку колегії суддів, не впливають на правильність висновків суду. Щодо заяв обвинуваченого про здійснення на нього працівниками поліції психологічно тиску колегія суддів виходить з того, що обвинувачений як під час досудового слідства та і в суді не надавав жодних визнавальних показань та заперечував свою винуватість у скоєнні злочинів, за його участю не проводились жодні слідчі дії, тому підстав визнавати будь-які докази недопустимими в зв"язку з їх отриманнням з порушенням його прав та свобод немає оскільки таких у вироці таких не наведено .

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що вказані докази підтверджують винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому злочинів оскільки є належними, допустимими, достатніми та узгоджуються між собою в сукупності та взаємозв`язку, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом згідно зі ст.94 КПК України.

За результатами перевірки судового рішення не встановлено обставин, які б ставили під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у їх вчиненні.

При цьому суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів та ч.1 ст.263 КК України - незаконне придбання та носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо недоведення вини обвинуваченого своєї у скоєнні інкримінованих йому злочинів колегія суддів вважає їх необгрунтованими оскільки вони спростовуються вищепереліченими доказами, якими підтверджується що саме використання обвинуваченим револьвера, його придбання без передбаченого законом дозволу та боєприпасу до нього та локалізація тілесного ушкодження потерпілого - здійснення з нього пострілу в голову потерпілого, свідчить про те, що ОСОБА_6 мав намір вбити ОСОБА_37 , однак, не завершив злочину до кінця з причин що не залежали від його волі. На підтвердження корисливого мотиву вчинення ним злочину вказує заволодіння грошовими коштами потерпілого з осені 2018 року до 2022 року, небажання виконати обіцяне чи повернути кошти. Окрім того, супроводження потерпілого за межі міста у безлюдне місце - польову дорогу та першопочаткове зайняття місця у авто позаду потерпілої особи) та після вчинення злочину (намагання заховати знаряддя злочину, втекти закордон та бажання уникнути відповідальності, прохання потерпілого не повідомляти правоохоронні органи через випадковість вчиненого), механізм, характер, спосіб завдання тілесних ушкоджень, а саме завдання ушкодження шляхом пострілу з заздалегідь заготовленої вогнепальної зброї в область голови ззаду, коли потерпілий не очікував цього та не міг запобігти вказаним діям, який перебував у сидячому положенні попереду у авто, а обвинувачений на задньому пасажирському сидінні, локалізація тілесних ушкоджень, наявність кулі (що застрягла) від револьвера у голові (потилиці) ОСОБА_8 та тяжкість тілесних ушкоджень (у вигляді перелому кісток черепа та забиття головного мозку), безумовно, вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого.

Перевіряючи доводи захисника про невідповідність маркування вилученого під час огляду місця події у лісі біля геріатичного будинку у с.Петриків револьверу системи Нагана у різних процесуальних документах, які містяться у матерілах провадження, у зв"язку з чим він вважає що зброя, яку оглядав та досліджував експерт не є тією, яку знайшли та вилучили під час огляду місця події, колегія суддів виходить з наступного.

Так, під час огляду місця події 05.03.2023 слідчий у присутності понятих, та спеціаліста при вилученні та огляді револьвера вказав його маркування, яке в подальшому відобразив у постанові про визнання вказаного револьвера речовим доказом та про призначення екпретизи, тому експерт при проведенні балістичної експертизи відобразив у мотивувальній частині свого висновку також аналогічний номер:"НОМЕР_26". Проте, під час проведення експертизи досліджуючи вказану зброї, яка надійшла належном чином упакуваною та цілісність якої не було порушено, що підтвердив експерт у суді та вказав у своєму висновку, він встановив що слідчий помилково замість букви С відобразив у його назві букву G, що на його думку мало місце у зв"язку з його корозією, оскільки вказаний револьвер виготовлено у 1895 році на Тульському збройовому заводі у Росії, тому на ньому не могла бути позначена іноземна літера, а російська буква С та англійська G є схожими, тому слідчий міг помилитись, за наслідками проведеної експертизи у висновку він вказав на маркування цього револьвера з правильною літерою та без зазначення попередніх цифр 1940 у його номері з власної ініціативи:"НОМЕР_22". Тому, на думку колегії суддів, після отримання вказаного висновку слідчий зазначав маркування револьвера вже з серійним номером "НОМЕР_22", а не "НОМЕР_26", яке було зазначено ним у протоколі огляду 05.03.2023. Підстав сумніватись у тому що експерт досліджував саме вилучену слідчим зброю немає, даний факт він будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань підтвердив під час допиту у суді , де він також під присягою показав що надана йому для огляду зброя є тією ж дослідження якої він проводив, ці показання є доказом у кримінальному провадженні та спростовують доводи захисника .

Перевіряючи твердження захисника обвинуваченого щодо недоведення вини ОСОБА_6 у скоєних ним злочинах у зв"язку з тим що за наслідками проведення судової балісничної екпертизи з 10 відбраних під час огляду автомобіля потерпілого слідів придатними до ідентифікації виявлись лише 3 змиви з поверхні правої задньої дверки автомобіля, які належать ОСОБА_6 , а в транспорному засобі був ще й потерпілий, що на думку захисника викликає обгрунтований сумнів, колегія суддів вважає їх такими що не заслуговують на увагу оскільки неможливість ідентифікації інших змивів чітко відображена у висновку експерта, огляд проводився у присутності понятих за визначеною КПК України процедурою, ОСОБА_6 не заперечував факту перебування в автомобілі потерпілого. Окрім того, у висновку № СЕ-19/109-23/3104-БД від 26.05.2023 судової молекулярно-генетичної експертизи, встановлено, що домінуючі генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві, умовно позначеному "VIІІ" (об`єкт № 8) збігаються із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , що підтверджує наявність генетичних ознак ОСОБА_6 у змивах, при цьому експерт зазначив що присутність генетичних слідів не виключається навіть за умови носіння рукавиць, оскільки мікросліди могли потрапити на об`єкт іншим шляхом. Тому з приводу показань потерпілого про те, що ОСОБА_6 весь час перебував в автомобілі у рукавицях колегія суддів враховує що вони їздили у транспортному засобі протягом півтори години, відвідуючи різні місця та виходили з автомобіля, потерпілий, постійно керуючи ним міг не бачити що обвинувачений, який весь час знаходився позаду нього, міг знімати рукавиці, враховуючи стресову ситуацію для нього. У зв"язку з чим категорично стверджувати про те, що обвинувачений постійно перебував в рукавицях потерпілий не міг. Сам ОСОБА_6 не заперечив факту його перебування у автомобілі, однак , вказав що в ньому була присутня ще третя особа на ім"я ОСОБА_38 , яка намагалась з пістолета прикритого рушником вистрілити в нього у зв"язку з тим, що саме ОСОБА_6 . ОСОБА_8 заборгував значну суму коштів згідно укладеної між ними інвестиційної угоди, однак, в ході боротьби ОСОБА_38 влучив у ОСОБА_8 . На думку колегії суддів, показанння ОСОБА_6 щодо перебування в автомобілі третьої особи повністю спростовується показаннями потерпілого, проведеним за його участю слідчим експериментом, а також телефонною розмовою у лікарні між обвинуваченим та потерпілим у присутності свідків, яка відбулась одразу після доставлення його в заклад охорони здоров"я та зафіксована на відео, у якій обвинувачений на запитання ОСОБА_8 про те що відбулось між ними вказав що саме він вистрілив хлопушкою коло вуха потерпілого та не повідомляв про будь-яких третіх осіб.

Також колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які є родичами потерпілого, та яким стали відомі обставини скоєння злочину зі слів потерпілого оскільки він розповідав їх значній кількості осіб одинаково, одразу ж після події , з наявною в голові кульою, перебуваючи в стресовому стані після того як це трапилось, вони узгоджуються з показами свідка ОСОБА_23 , яка в складі карети швидкої допомоги надавала йому допомогу, вказані особи були попереджені про кримінальну відповідальність та їх показання були оціненні судом в сукупності та взаємозв"язку з іншими доказами.

Також з вищенавдених підставне заслуговують на уваги посилання захисника на недопустимість в якості доказів показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які є працівниками правоохоронних органів та яким потерпілий повідомив про обставини скоєння злочину , а також колегія суддів враховує те, що вони були безпосередніми свідками телефонної розмови між обвинуваченим та потерпілим одразу після скоєння злочину, у якій ОСОБА_6 визнав факт перебування в автомобілі ОСОБА_39 та повідомив що він вистрілив хлопушкою та хотів пожартувати, відео розмови було зафіксовано за допомогою мобільного телефону ОСОБА_18 та досліджено судом.

Перевіряючи доводи ОСОБА_6 про непроведення почеркознавчої екпертизи боргових розписок, на яких зазначено його паспортні дані, про позику ним коштів у потерпілого, колегія суддів виходить з того, що у даній справі на підтвердження корисливого мотиву злочину суд навів окрім вказаних документів, які були вилучені з автомобіля потерпілого під час огляду, також показання ОСОБА_8 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, дані проведеного за його участю слідчого екперименту, а також показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які також давали їх під присягою , дані НСДР аудіоконтролю ОСОБА_6 в умовах ІТТ та УПВ, під час проведення якої він визнав існування у нього фінансових проблем перед потерпілим. Окрім того, враховує що у даному провадженні сума за цими розписками не стягувалась, а тому колегія суддів вважає що вищенаведених доказів достатньо для підтвердження корисливого мотиву вчиннення ОСОБА_6 замаху на вбивство потерпілого.

Твердження захисника про те що при затримання ОСОБА_6 у нього було вилучено пакет з документами та речами, які відсутні у кримінальному провадженні та серед яких була інвестиційна угода, укладена між ним та потерпілим, згідно з якою саме ОСОБА_8 був винен ОСОБА_6 значну суму коштів не заслуговують на увагу оскільки вилучені під час затримання обвинувачено сумка, мобільний телефон, грошові кошти та інші речі постановою слідчого визнані речовими доказами у вказаному провадженні та детально описані у протоколі огляду, що підтвердив слідчий, який був допитаний судом, окрім того, у протоколі затримання в порядку ст.208 КПК України, ОСОБА_6 , за участю захисника, обвинувачений не вказував на наявність при собі чи незаконного вилучення у нього будь-яких інших речей чи докуметів, які мають чи не мають доказового значення у справі, тому вважаю що його посилання на наявність при собі при затриманні інвестиційної угоди, у якій підтверджувався борг перед ним ОСОБА_12 такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності оскільки наявність боргу саме у нього перед потерпілим підтверджується вищенаведеними доказами.

Щодо тверджень обвинуваченого про порушення з боку слідчих та прокурорів, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить конкретних фактів чи доказів таких порушень. Загальні та необґрунтовані твердження про порушення слідчих дій не можуть бути підставою для перегляду вироку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження судом обставин справи та порушення з боку правоохоронних органів є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційних скарг, які вже були предметом розгляду суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки були належним чином досліджені, оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та не містять нових обставин, які могли б вплинути на законність чи обґрунтованість ухваленого вироку

Перевіряючи доводи представників потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання яке не відповдіає сутпеню тяжкості скоєних ним злочинів та особі обвинуваченого через суворість колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні ОСОБА_6 покарання місцевий суд вірно відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який має зареєстроване місце проживання, вважається несудимим, відповідно до вимог ст. 89 КК України, неперебування його на диспансерних обліках, вчинення злочину в стані осудності, вік обвинуваченого, сімейний стан та стан здоров`я, думку потерпілого щодо призначення йому найсуворішої міри та розміру покарання та наявність майнових претензій до нього. Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд не встановив. Крім цього, врахував відношення обвинуваченого до вчиненого та прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому визначив його у межах санкцій частин статтей обвинувачення у виді позбавлення волі, застосувавши принцип часткового складання покарань за сукупністю вчинених ним злочинів у відповідності до вимог ст.70 ч.1 КК України.

Визначене судом ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна колегія суддів вважає таким, що відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіряючи доводи представників потерпілого щодо необхідності застосування принципу повного складання призначених покарань, колегія суддів приходить до висновку виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд може застосовувати як часткове, так і повне складання покарань. Вибір способу складання покарань залежить від оцінки судом тяжкості вчинених злочинів, обставин справи та особи обвинуваченого.

У постанові Верховного Суду у справі № 653/2662/18 від 28.02.2019 зазначено, що часткове складання покарань є основним принципом, оскільки воно дозволяє індивідуалізувати покарання відповідно до тяжкості кожного злочину та обставин справи. Повне складання покарань має застосовуватися лише тоді, коли суд визнає, що інше покарання не забезпечить досягнення мети виправлення та запобігання новим злочинам.

Таким чином, суд першої інстанції діяв у межах наданої йому дискреції, застосувавши принцип часткового складання покарань, що відповідає практиці Верховного Суду та положенням чинного законодавства, тому колегія суддів не приймає до уваги наведені доводи представників потерпілого.

Враховуючи постанову ВС у справі № 161/7427/18 від 17.02.2022р., суд підкреслив, що відсутність каяття чи відшкодування шкоди може бути враховано як обтяжуюча обставина, однак це не означає автоматичного призначення найсуворішого покарання за вимогою потерпілого. Призначення покарання має бути справедливим, пропорційним та індивідуалізованим.

Отже, при призначенні обвинуваченому покарання судом повною мірою враховано визначені засади ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, серед яких: ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіряючи твердження представників потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_12 моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. у зв`язку із тяжким станом потерпілого, що настав внаслідок дій обвинуваченого, які спричинили йому душевні страждання, які виражаються у постійних насторогах, довготривалих болях у місцях отриманого вогнепального поранення, порушеннях нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження активного громадського життя, щоденні думки та тривога, апеляційний суд ввапжає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

При визначенні розміру відшкодування суд має керуватися принципом співмірності компенсації із завданими стражданнями та характером правопорушення. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що завищений розмір моральної шкоди може розглядатися як необґрунтована вигода потерпілого та суперечить принципам справедливості.

У справі № 726/4802/18 від 20.05.2021 Верховний Суд вказав, що обґрунтування моральної шкоди має включати конкретні докази, які підтверджують тривалість страждань та їх вплив на життя потерпілого. Саме по собі посилання на переживання та душевні страждання не є достатньою підставою для значного збільшення розміру компенсації.

У даному випадку суд першої інстанції вже врахував душевні та фізичні страждання потерпілого та призначив компенсацію у розмірі 600 000 гривень, що є співмірним та обґрунтованим з огляду на встановлені обставини справи. Доводи про необхідність стягнення одного мільйона гривень є завищеними та такими, що не підтверджуються доказами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є справедливим та достатнім, а апеляційна вимога про збільшення компенсації не підлягає задоволенню.

Окрім того, суд першої інстанції при вирішенні позовних вимог в частині моральної (немайнової) шкоди, вірно врахував ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_6 виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілого в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 600 000 грн. в межах їх доведеності та обґрунтованості, а тому в решті заявленої вимоги щодо моральної шкоди, суд відмовив.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та представників потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_11 та ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України - без змін.

Керуючись вимогами ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та представників потерпілого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді