Провадження №11-сс/991/924/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Головуючий суддя: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.11.2024 про відмову у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноваженої особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

1.Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.11.2024 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи САП.

Слідчий суддя встановила, що ОСОБА_6 звернувся до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури із заявою від 01.11.2024 про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддею Охтирського районного суду Сумської області ОСОБА_7 та суддями Сумського обласного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 злочинів, передбачених ст. 364, 365 КК України, одне із яких, що передбачене ст.364 КК України, відноситься до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду. А тому слідчий суддя дослідила лише обставини щодо наявності підстав та дотримання порядку внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в цій частині.

За наслідком судового розгляду слідчий суддя прийшла до переконання, що викладена у заяві ОСОБА_6 інформація про вчинення суддями кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КПК України, зводиться до незгоди із судовими рішеннями, що були ухвалені щодо скаржника. Заява не містить обставин, які б свідчили про вчинення цими суддями умисних дій з використанням влади чи свого службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що є обов`язковою умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Крім того, у заяві ОСОБА_6 не повідомлено конкретних фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди чи тяжких наслідків, що є обов`язковою умовою для кваліфікації дій суддів за цією статтею.

У цілому наведені ОСОБА_6 обставини притягнення його вироком від 30 червня 1999 року до кримінальної відповідальності, а також подальший перегляд цього вироку як суддями апеляційного суду, так і судом першої інстанції за заявою про нововиявлені обставини не містять таких відомостей, які б свідчили про вчинення такими особами кримінального правопорушення. Отже підстави констатувати бездіяльність уповноважених осіб САП відсутні.

2.Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі ставить вимогу про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, якою його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб САП слід задовольнити.

Зазначає, що слідчим суддею не спростовано бездіяльності прокурора, яка розглянута так і не була, оскільки слідчий суддя розглянув по суті його заяву про злочин. Втім слідчий суддя не мав матеріалів, щоб прийти до висновку про відсутність в заяві фактичних відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення. передбаченого ст. 364 КК. Зазначає, що заява містить час та місце вчинення злочинів, а також прізвища осіб, що вчинили кримінальне правопорушення. Внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 є імперативним обов`язком прокурора САП в силу положень ст. 214 КПК.

3.Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не прибув, в апеляційній скарзі клопотав про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Спеціалізована антикорупційна прокуратура належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду (а.п. 27,29). Представник САП в судове засідання не прибув, про поважність причин свого неприбуття не повідомив.

Відповідно до положень ч 1 ст. 405 КПК України, апеляційний перегляд здійснений за відсутності учасників судового провадження.

4.Мотиви суду.

Заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.

Частина 2 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Положення закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Відмінністю письмової заяви чи повідомлення про злочин від будь-якого іншого звернення є викладення в такій заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається із заяви ОСОБА_6 від 01.11.2024, суддя Охтирського районного суду Сумської області ОСОБА_7 та судді Сумського обласного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснювали розгляд кримінальної справи за обвинуваченням апелянта. Так вироком Охтирського районного суду Сумської області (суддя ОСОБА_7 ) від 30.06.1999 ОСОБА_6 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 1763 КК (в редакції 1960 року) та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. В свою чергу ухвалою колегії суддів Сумського обласного суду у складі суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 05.08.1999 за наслідком апеляційного перегляду вирок від 30.06.1999 був змінений в частині призначення покарання ОСОБА_6 в бік зменшення його розміру. Згодом ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.11.2013 (суддя ОСОБА_7 ), що була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16.01.2014 у складі суддів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку від 30.06.1999 за нововиявленими обставинами. В зв`язку із чим ОСОБА_6 вважає, що зазначені ним у заяві судді вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 364. 365 КК України.

Дослідивши зазначені доводи, колегія суддів погоджується із слідчим суддею, що у заяві про злочин ОСОБА_6 фактично виказує про свою незгоду із прийнятими щодо нього судовими рішеннями, які вважає незаконними, оскільки його було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 1763 КК України (в редакції 1960 року), та відхилені його доводи, наведені у заявах про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами. Слідчим суддею обґрунтовано зазначено, що заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не обґрунтовано можливість застосування ст.364 КК до обставин, наведених в заяві.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п.57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Верховний Суд України в постанові від 15 квітня 2008 року у справі №21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Колегія суддів зазначає, що наведених апелянтом доводів, що фактично зводяться до незгоди з вищевказаними рішеннями суддів, недостатньо для висновку про вчинення ними (суддями) кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно суддів за фактами прийнятих ними рішень в ході здійснення правосуддя. А оцінювання заявником на власний розсуд розміру завданої йому матеріальної та моральної шкоди у 1 000 000 гривень, без належного обґрунтування та підтвердження відповідними доказами, не може автоматично свідчити про істотність шкоди майнового характеру або тяжких наслідків для кваліфікації описаних дій суддів за ст. 364 КК.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, колегія суддів також враховує висновок Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, наведений у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, де суд зазначив, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 364 КК України, про вчинення якого суддею Охтирського районного суду Сумської області ОСОБА_7 та суддями Сумського обласного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стверджує скаржник та яке належить до предметної підсудності ВАКС, має три обов`язкові ознаки: 1) діяння - використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що полягає у певних діях або бездіяльності суб`єкта; 2) наслідки, що виявляються у завданні істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, які у 100 та більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, або тяжкі наслідки, які у 250 та більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян 3) причинний зв`язок між діянням та тяжкими наслідками. Відсутність хоча б однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 не вбачається конкретних фактів та обставин, що можуть вказувати на ймовірне вчинення кримінального правопорушення суддею Охтирського районного суду Сумської області ОСОБА_7 та суддями Сумського обласного суду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час здійснення ним судочинства у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 . Зокрема скаржником не наведено доказів про істотність матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_6 , про наявність у суддів спеціальної мети - одержання неправомірної вигоди для себе або іншої фізичної або юридичної особи, або вчинення ними дій на користь ОСОБА_11 (щодо якої ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення), а також про неправдивий характер відомостей, що наведені суддями у ухвалених рішеннях. Саме такі дані очевидно відрізняють незгоду учасника судового провадження з певним судовим рішенням від злочину. За відсутності в заяві таких відомостей, конкретних фактів та обставин, що можуть вказувати на вчинення можливого кримінального правопорушення у органу досудового розслідування відсутній обов`язок внести таку заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_12 , оскільки викладені в його заяві доводи не містять відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відтак бездіяльність уповноваженої особи САП щодо невнесення відомостей до ЄРДР за такою заявою відсутня.

5. Висновки суду

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст. 404 КПК України, оцінивши у сукупності матеріали апеляційного провадження, дійшла висновку, що ухвала слідчого судді від 21.11.2024 відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які б могли переконати колегію суддів у протилежному, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.11.2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4