Справа № 229/3714/19
Провадження № 1-кс/211/75/25
У Х В А Л А
іменем України
07 лютого 2025 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 від 26.12.2024,
Не погоджуючись з вказаним рішенням потерпілий ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати зазначену постанову як незаконну, посилаючись на той факт, що постанова від 26.12..2024 є невмотивованою та необґрунтованою.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 підтримав свою скаргу в повному обсязі.
Cтарший дізнавач СД Краматорського РУП ВП №1 ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд скарги ОСОБА_3 без його присутності.
Ознайомившись зі скаргою та доданими матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Виходячи із диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).
Натомість порядок оскарження відповідних рішень, дій та бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування врегульований §1 глави 26 КПК України, шляхом подачі відповідної скарги.
Ст. 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Також, відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Крім того, аналіз положень ст.303 КПК України, через призму положень ст.307 КПК України, вказує на те, що чинним КПК визначено не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а і способи такого оскарження, а саме: рішення можуть бути оскарженні шляхом їх скасування, дії - шляхом зобов`язання їх припинити, бездіяльність - шляхом зобов`язання вчинити певну дію.
З комплексу описаного вище слідує, що вказане в скарзі рішення слідчого не підлягає оскарженню в порядку ст.303 КПК України, і, як наслідок цього, питання його правомірності чи неправомірності не підлягає вирішенню слідчим суддею.
Проте, оскільки за скаргою призначено судовий розгляд, і скаржник наполягав на її розгляді, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки в даному випадку іншого процесуального варіанту КПК України не передбачає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 26, 303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Краматорського РУП ВП №1 ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 від 26.12.2024 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1