Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1233/24
Провадження № 1-кп/499/123/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши в стадії підготовчого судового засідання, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000280 від 03.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Каменокостувате Братського району Миколаївської області, громадянина України, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 259 КК України

В С Т А Н О В И В:

02.05.2024, приблизно о 21 годині 42 хвилини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись хуліганським мотивом, з метою поширення неправдивих відомостей які утворюють обстановку загального страху, невпевненості та паніки в суспільстві, достовірно знаючи, що інформація яку він збирається поширити є неправдивою, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху у населення, вирішив повідомити на спеціальну лінію оператора «102» ГУНП в Одеській області представившись іншою особою, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про начебто підготовку вибуху у таксопарку, розташованого за адресою: вул. Середня, буд.48, м.Одеса.

Приступивши до реалізації свого злочинного наміру, діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 точно та достовірно знаючи про те, що інформація яку він збирається поширити є неправдивою, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху в населення та порушить громадську безпеку (тим самим усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці), зі свого мобільного телефону марки «Нокіа» модель ПО з ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_3 , здійснив дзвінок на спеціалізовану лінію «102» ГУНП в Одеській області та повідомив оператору завідомо неправдиві відомості про вчинення вибуху в таксопарку, розташованого за адресою: вул. Середня, буд.48, м.Одеса.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 своїми умисними діями (завідомо неправдивим повідомленням про підготовку вибуху який загрожував загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками) створив обстановку загального страху і невпевненості, породив паніку у відвідувачів та персоналу таксопарку, а тим самим порушив безпеку суспільства.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України - завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

В порядку встановленому ч.1 ст.474 КПК України до суду з кримінальним провадженням надійшла угода про визнання винуватості від 2024 року, що укладена, за ініціативою обвинуваченого, в приміщенні Березівської окружної прокуратури Одеської області за адресою: Одеська область, Березівський район, смт Іванівка, вул. Центральна, 68, кабінет № 2 між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого, який здійснює його правовий захист - адвоката ОСОБА_5 .

Враховуючи, що сторони під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, мотив і спосіб здійснення інкримінованого діяння за вказаних обставин, щиро розкаявся, тому суд розглянув справу відповідно до положень статей 314, 474 КПК України.

За угодою про визнання винуватості між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст.259 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі. У відповідності до ст.ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

п.1.ч.1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

п.2 ч.1 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

п.2 ч.2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В судовому засіданні обвинувачений у присутності свого захисника пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.259 КК України, при цьому повністю визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, а також згоден із узгодженим сторонами видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні такої угоди судом.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Заслухавши думку учасників провадження, розглянувши угоду про визнання винуватості, з`ясувавши обставини, суд при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону виходив з таких мотивів.

Відповідно до ч.3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Суд встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК, які згідно із ст.12 КК відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4ст. 474 КПК.

Також обвинувачени розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням особи винного.

Узгоджене сторонами покарання відповідає умовам допустимості прийняття такого рішення, оскільки угодою погоджене покарання у виді 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнано обставинами, що пом`якшують покарання при відсутності обставин, які обтяжують його провину.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, зміст угоди не суперечать вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих за угодою зобов`язань та домовленостей щодо співпраці є можливим.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а обвинуваченого визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Отже, дійшовши висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами покарання за ч.1 ст. 259 КК України, від відбування якого ОСОБА_4 можливо звільнити з випробуванням відповідно до умов угоди, беручи до уваги положення ч.3 ст. 75 КК України щодо виключного права суду визначати тривалість іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 , іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Речові докази -відсутні.

Процесуальні витрати -відсутні.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 21 жовтня 2024 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника, який здійснює його правовий захист - адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.259 КК України, призначивши йому покарання, у вигляді 2 роки позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 наступні обов`язки:

п.1.ч.1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

п.2 ч.1 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

п.2 ч.2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази -відсутні.

Процесуальні витрати -відсутні.

Запобіжні заходи не застосовувались.

Вирок з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1