В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/323/25

08 квітня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю : секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із професійно-технічною освітою, працюючого різноробочим, одруженого, що має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, згідно зі ст.89 КК України раніше не судимого, громадянина України, за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а також викрадення офіційного документа.

Кримінальні правопорушення скоєно за таких обставин.

ОСОБА_4 , близько 22 години 00 хвилин 01 лютого 2025 року, перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , власником котрого є його знайомий ОСОБА_5 , на підвіконні однієї із кімнат побачив коробку з наручними годинниками та посвідченням водія на ім`я ОСОБА_5 , які вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що ОСОБА_5 за його діями не спостерігає, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав коробку з трьома наручними годинниками марки TM «Orient» 3 Stars вартістю 897,00 грн, TM «Orient» New Multi-Year Calendar вартістю 2682,00 грн, TM «GEOFFREY BEENE» GB 8090 SL вартістю 700,00 грн, та посвідченням водія серії НОМЕР_1 , яке видано 28.03.2007 УДАІ ГУ МВС України в м. Київ на ім`я ОСОБА_5 .

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 із викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 4279,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладені в обвинуваченні обставини та дав показання про те, що близько 22 години 00 хвилин 01 лютого 2025 року він перебував у житловому будинку АДРЕСА_3 та належить його знайомому ОСОБА_5 . Скориставшись тим, що потерпілий не спостерігав за ним, він викрав три наручні годинники марки TM «Orient» 3 Stars, TM «Orient» New Multi-Year Calendar, TM «GEOFFREY BEENE» НОМЕР_2 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , які знаходилися у футлярі на підвіконні однієї із кімнат будинку. Викрадені речі відніс додому та залишив у своєму будинку. Після того, як його викрили, він повністю розповів працівникам поліції про крадіжку, повернув викрадені речі, під час спілкування у приміщенні поліції з потерпілим у нього попросив вибачення. Вказав, що він був мобілізований у Збройні сили України на початку повномасштабного вторгнення росії в Україну, звільнений з військової служби за станом здоров`я, є учасником бойових дій. Щиро розкаюється у тому, що сталося, не може знайти розумного пояснення своїх дій, просить суворо його не карати. Не оспорює кваліфікацію інкримінованих йому дій, погоджується з тим, щоб не досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи, які він не заперечує.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи, які не досліджуються судом, в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинену в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст.357 КК України як викрадення офіційного документа.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України інкриміновані обвинуваченому діяння відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, а також те, що він працює різноробочим, одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, на амбулаторному лікуванні у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має.

Суд бере до уваги також думку потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій матеріального чи морального характеру й просить його суворо не карати.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі та у межах санкції ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі. Остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що застосувавши ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України. При цьому суд звертає увагу, що застосування ст.75 КК України входить до дискреційних повноважень суду, на чому наголошено Верховним Судом в ухвалі від 01.02.2018 року.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався, з урахуванням вимог ст.176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання :

- за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази : три наручні годинники марки TM «Orient» 3 Stars, TM «Orient» New Multi-Year Calendar, TM «GEOFFREY BEENE» НОМЕР_2 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2785,65 грн витрат за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ експертизи від 20.02.2025 року № СЕ-19/109-25/3093-ТВ.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Головуючий ОСОБА_1