Справа № 481/2080/24
Провадж.№ 1-кс/481/735/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024 року Слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення ,

Установив :

20 грудня 2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшла скарга з представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей відносно ОСОБА_5 про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.4 ст.184 КК України.

В обґрунтування доводів скарги заявник зазначила, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день подій був чоловіком її доньки. 15.06.2024 року забрав із двору скаржниці автомобіль марки Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , ніби то для заміни мастила. Однак в подальшому шлюб між донькою скаржниці та ОСОБА_6 було розірвано, але він до цього часу не повернув автомобіль. В автомобілі також знаходились власні речі скаржниці : три торгівельні палатки вартістю по 6500 грн кожна, та синій тент вартістю 1000 грн.

06.09.2024 року ОСОБА_3 звернулась до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.4 ст.184 КК України, які вчинив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак дані відомості до ЄРДР внесені не були, що спонукало скаржницю звернутись до суду.

Скаржник у судовому засіданні просила задовольнити скаргу, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Пояснила, що автомобіль Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 вона придбала 23.02.2022 року, однак право власності на нього до цього часу не оформлене. Розписки про передачу коштів за нього також не збереглось. Даний автомобіль вона придбала для здійснення підприємницької діяльності, однак через дії ОСОБА_5 не може повноцінно працювати.

Представник скаржниці в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надіслав матеріали ЄО № 5431 від 06.09.2024 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як вбачається із змісту скарги, оскаржується бездіяльність СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення.

Порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст.1 КПК України). Згідно із приписами ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 КПК України. Так, ч.1 ст.303 КПК України закріплений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена така бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Так, у відповідності до ч. 1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим, на підставі ст.25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З вказаною нормою кореспондується вимога п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, у відповідності до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. З цими вимогами узгоджуються приписи Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020 № 298), з огляду на які до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до ЄРДР.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18 (провадження № 51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №818/1526/18 (провадження №11-1263апп18) також наголосила на тому, що в межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985, одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Бездіяльність щодо внесення відомостей до ЄРДР в сенсі Кримінального процесуального кодексу України може мати місце лише у разі:

- надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений відповідними повноваженнями вносити дані до ЄРДР;

- наявність в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення;

- невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин.

Із матеріалів ЄО № 5431 від 06.09.024 року, скарги ОСОБА_3 та її пояснень в судовому засіданні встановлено, що автомобіль Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 забрав відкрито, оскільки він із дружиною ним користувався, а скаржниця жодним чином не перешкоджала йому 15.06.2024 року, лише поцікавилась у нього, куди він бере автомобіль. І лише через досить тривалий час, 06.09.2024 року ОСОБА_3 звернулась до поліції із заявою про викрадення автомобіля.

Приміткою 1 до ст. 289 КК України визначено, що під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти умисне, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Крадіжка,відповідно до стаття 185 КК України - це кримінальний злочин, який полягає у таємному заволодінні чужим майном без згоди власника з метою привласнення цього майна собі або передачі третій особі, яка не має на це права.

Однак, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_5 протиправно, без дозволу користувача заволодів транспортним засобом, чи будь-яким іншим майном скаржниці.

Слідчий суддя вважає, що між ОСОБА_3 , її донькою та ОСОБА_5 виникли цивільно-правові відносини, які за наявності спору мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: ...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що в скарзі ОСОБА_3 не наведено відомостей, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення та скаржник не наводить будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя дійшов висновку, що невнесення відомостей посадовою особою СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області за заявою ОСОБА_3 від 06.09.2024 року не є протиправним, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

У задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Новобузького ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя