Номер провадження 11-кп/816/359/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/10379/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.02.2023 щодо відмови засудженому ОСОБА_7 у заміні невідбутої частини покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого задовольнити в повному обсязі, оскільки ОСОБА_9 відбув понад половину строку покарання і має право в порядку ст. 82 КК звернутись до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі. При цьому згідно довідки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» від 09.02.2023 з 13.01.2021 засуджений фактично відбуває покарання, перебуваючи в слідчому ізоляторі, тому дане клопотання повинне бути розглянуте Ковпаківським районним судом м. Суми.

23.12.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , у якому останній просив застосувати відносно нього ст. 82 КК.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.02.2023 відмовлено у задоволенні клопотання засудженому. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що питання, яке порушує ОСОБА_9 не підсудне цьому суду та роз`яснив, що з відповідним клопотанням згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК він не позбавлений можливості звернутися до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого відбуває покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, просив в апеляційній скарзі відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК). При цьому законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права; застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено; зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження суддя/суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 14.06.2020 заарештований відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК.

17.06.2020 прибув до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», 12.02.2021 прибув до ДУ «Сумський слідчий ізолятор», а 06.12.2021 знову повернувся до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор».

27.01.2022 ОСОБА_9 прибув до ДУ «Шепетівської виправної колонії (№ 98)» Хмельницької області, 20.02.2022 повернувся до ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», а 15.08.2022 повернувся до ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де й знаходився на момент подачі клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як Зарічним районним судом м. Суми розглядалось ще одне кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 .

Засуджений ОСОБА_9 , перебуваючи в слідчому ізоляторі, самостійно звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке.

Розглянувши клопотання засудженого та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що клопотання ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке має розглядатись за місцем відбування ним призначеного судом покарання, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено КПК, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання судового рішення надсилає його копію відповідному органу чи установі, на які покладено обов`язок виконати судове рішення (ч. 1, 2 ст. 535 КПК).

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати такі питання, крім іншого: 3) про заміну невідбутої частини покарання (ч. 1 ст. 537 КПК), а згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Колегія суддів не може погодитися з тим, що перебуваючи в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 подав своє клопотання про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке в межах територіальної юрисдикції, оскільки переведення засудженого до слідчого ізолятору є вимушеним тимчасовим заходом для забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та не свідчить про зміну місця відбування ним призначеного покарання.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 2, 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.02.2023 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4