Справа № 646/5064/24
№ провадження 1-кп/646/403/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене 15.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002604 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова 06.05.2024 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 15.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002604 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

27.11.2024 підставі розпорядження в.о. керівника апарату Червонозаводського районного суду м.Харкова за № 02-07/107 від 27.11.2024 у зв`язку з наданням судді ОСОБА_6 відпустки без збереження заробітної плати через виникнення збройної аргесії проти України тривалістю на 89 календарних днів з 11.11.2024 по 07.02.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 646/5064/24 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.11.2024 справа надійшла у провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28.11.2024 призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про здійснення розгляду кримінального провадження в процедурі спеціального судового провадження.

Клопотання прокурора обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 проживає та перебуває на території рф та з метою ухилення від кримінальної відповідальності умисно переховується від слідства та суду, у зв`язку із чим оголошена у розшук. З метою дотримання прав обвинуваченої у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора неодноразово публікувались виклики до суду, однак обвинувачена жодного разу не з`явилася.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши доводи прокурора, з`ясувавши позицію сторони захисту, вивчивши клопотання та додані до нього документи, суд дійшов висновку такого висновку.

Положеннями частини третьої статті 323 КПК України визначено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Вказана норма визначає три умови для застосування процедури спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Першою умовою є обвинувачення особи у вчинені конкретно визначених законом кримінальних правопорушень (злочинів), перелік яких визначений законом, тобто частиною другою статті 297-1 КПК України.

Частина друга статті 297-1 КПК України визначає, що така процедура може бути застосована, зокрема, щодо злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, стосовно обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Разом з тим, конструкція норм ч. 3 ст. 323 та ч. 2 ст. 297-1 КПК України визначає, що саме по собі обвинувачення у вчинені вказаного кримінального правопорушення не є самостійною підставою для застосування спеціальної процедури та має поєднуватись з двома ознаками поведінки особи, яка є обвинуваченою, та визначає і пряму заборону щодо проведення такої процедури щодо неповнолітньої особи.

Оцінюючи вказане суд зазначає, що згідно із обвинувальним актом обвинувачена ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є повнолітньою особою, як на момент подій, зазначених в обвинувальному акті, так і на час вчинення судом цієї процесуальної дії, тобто виключення щодо неї на застосування спеціальної процедури не застосовується.

Ознаками поведінки особи, які є обов`язковими для застосування процедури та визначені ч. 3 ст. 323 КПК України є те, що обвинувачений має переховуватись від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

З поданого прокурором клопотання вбачається, що ОСОБА_3 з вересня 2022 року перебуває на території рф.

Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року N 129-VIII та Постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VІІІ, якою схвалено Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», російську федерацію визнано державою-агресором.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 перебуває на території російської федерації - держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором.

Разом з тим, сам факт перебування на території вказаної держави-агресора не утворює підстав для застосування спеціальної процедури, для вказаного необхідні докази того, що особа переховується від органів слідства та суду та/або оголошена в міжнародний розшук.

З конструкції норми, що передбачає як поєднувальний так і розділовий (виключний) сполучник та/або, суд дійшов переконання, що вказані підстави (переховування і розшук) можуть існувати як одночасно, так і окремо одна від одної і утворювати як сукупність підстав, так і бути окремими самостійними ознаками для застування спеціальної процедури.

З постанови про оголошення розшуку підозрюваної вбачається, що ОСОБА_3 на виклики слідчого не з`являлася, вжитими оперативними діями встановити її місцезнаходження не виявилося за можливе.

Вказане доводить наявність визначеної законом підстави переховування від органів слідства та суду, що у поєднанні з наведеними вище доведеними обов`язковими ознаками переконує суд у доведеності прокурором, визначених Законом підстав.

ОСОБА_3 обізнана про розпочате щодо неї кримінальне провадження, повістки про виклик публікувались в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Проте, ОСОБА_3 до органів досудового слідства не з`явилася, що підтверджено ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.04.2024, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , оскільки вона з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується від органів слідства на території російської федерації.

Таким чином, вказаним судовим рішення підтверджено і факт того, що ОСОБА_3 на виклики під час досудового розслідування не з`являлася, тобто переховувалася від органів досудового розслідування на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 «Шомоді проти Італії», проведення заочного розгляду кримінального провадження відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на справедливий суд), тільки в тому випадку, якщо з боку державних органів будуть вжиті заходи забезпечення ретельної перевірки «з метою встановлення поза обґрунтованим сумнівом того, чи дійсно особа беззастережно відмовилася від свого права виступати в суді».

За приписами ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

З метою дотримання прав обвинуваченої, суд неодноразово здійснював виклик ОСОБА_3 у судові засідання шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та шляхом публікації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр».

Крім того, судові виклики направлялася на адресу місця проживання ОСОБА_3 , які повернуті відділенням поштового зв`язку «Укрпошта» на зворотну адресу суду без вручення адресату. На виконання вимог ст. 135 КПК України копія повістки на ім`я обвинуваченої ОСОБА_3 надіслана та кожного разу вручена його захиснику.

Разом з тим, ОСОБА_3 після належного та завчасного повідомлення про виклик до суду не прибула у підготовчі засідання 06.06.2024, 02.07.2024, 19.08.2024. 01.10.2024, 04.11.2024, 06.01.2025 та 04.02.2025, внаслідок чого ухилилася від явки на виклик суду: не прибула на виклик без поважної причини більш як два рази, що є визначеною законом процесуальною умовою для здійснення спеціального судового провадження.

Аналіз цих фактів свідчить про те, що ОСОБА_3 мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, була обізнана зі своїми правами, які їй неодноразово роз`яснювалися. Держава Україна під прискіпливим і далеко неформальним контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право при розгляді пред`явленого йому кримінального обвинувачення на стадії призначення справи до судового розгляду як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого обвинувачення; b) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним самим ним захисником; с) бути судженим без невиправданої затримки; d) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Натомість ОСОБА_3 скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

За таких обставин суд вважає, що надані прокурором документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , яка перебуває на території рф, але знає про розпочате щодо себе кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само як і про її наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Сукупність вказаного переконує суд у тому, що ОСОБА_3 переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 3 ст. 323 КПК України, за наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Перевіривши вказане клопотання на відповідність вимогам закону, дослідивши матеріали і докази, що підтверджують кожну з обставин, визначених законом для можливості застосування процедури спеціального судового провадження, суд дійшов висновку, що у даному проваджені доказами підтверджено наявність всіх обов`язкових підстав, що надають право суду застосовувати спеціальну процедуру.

Доказами і матеріалами підтверджено, що обвинувачена ОСОБА_3 , яка обвинувачується за ч. 5 ст. 111-1 КК України переховується від органів слідства та суду на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошена в розшук, що є підставою для здійснення спеціального судового провадження, а саме розгляду провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Можливість розглянути справу і прийняти у ній рішення за відсутності обвинуваченого відповідає загальним засадам демократичного суспільства, стандартам судового розгляду, закріпленим, зокрема, в Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи від 19.01.1973 «Про критерії, що регламентують розгляд, що здійснюється за відсутності обвинуваченого».

При цьому, суд зазначає, що ч. 4 ст. 323 КПК України визначено, якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений з`явився або був доставлений до суду, судовий розгляд продовжується з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Вказане є підставою роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 її право з`явитись до суду на будь-якій стадії кримінального провадження та реалізувати всю сукупність прав обвинуваченої, гарантованих міжнародно-правовими актами, Конституцією України та кримінальним процесуальним законом, в тому числі і право на участь в судовому проваджені.

З вказаних підстав підготовче судове засідання здійснюється за відсутності обвинуваченої.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає та просив суд викликати у судове засідання захисника та обвинувачену шляхом виконання вимог ст. 323 КПК України.

Захисник не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що за вказаним обвинувальним актом можливо призначити судовий розгляд.

Так, відповідно до вимог ст. 32, 33 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 111-1 КК України з урахуванням рішення Вищої Ради Правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області» за № 399/0/15-23 від 20.04.2023, зокрема зміну територіальної підсудності судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, підсудне Червонозаводському районному суду м.Харкова.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд не вбачає. Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення прокурору, визначені законом, відсутні. Підстав для закриття кримінального провадження судом не встановлено, угоди у вказаному провадженні не укладались.

Сукупність вказаного переконує суд у тому, що обвинувальний акт можливо призначити до судового розгляду.

З метою підготовки до судового розгляду суд вважає за необхідне визначити дату та місце проведення судового засідання, що судовий розгляд слід провести у відкритому судовому засіданні із здійсненням спеціального судового провадження, одноособово. Викликати у судове засідання прокурора, захисника та обвинувачену шляхом виконання вимог ст. 323 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 297-1, 314, 315, 316, 323, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 15.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002604 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати у формі спеціального судового провадження (in absentia) у відкритому судовому засіданні, одноособово в приміщенні Червонозаводського районного суду м.Харкова з обов`язковою участю прокурора та захисника.

Викликати в судове засідання, яке відбудеться 17 березня 2025 року о 12 год 45 хв прокурора та захисника.

Повістки про виклик обвинуваченої надсилати за останнім відомим місцем її проживання чи перебування, а процесуальні документи, що підлягають врученню обвинуваченій, надсилати чи вручати захиснику.

Інформацію про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачена вважається належним чином ознайомлена з її змістом.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1