Справа № 206/721/25
Провадження № 1-кп/206/225/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2025 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000176, відомості про яке внесено до ЄРДР 03.02.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має на утриманні дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 15 грудня 2024 року громадянину України ОСОБА_3 стало відомо про те, що раніше йому знайомий особа А на виконання мобілізаційних заходів був призваний на військову службу до лав ЗСУ та станом на грудень 2024 року є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, а також переховується від правоохоронних органів та військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 15.12.2024, у громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому достовірно відомо про діючий воєнний стан та про повномасштабну збройну агресію російської федерації проти України, а також про те, що Сили оборони здійснюють її стримування та відсіч, виник злочинний умисел спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом не викриття та не повідомлення органи військового управління та органи правопорядку про місце перебування військовослужбовця особа А, який самовільно залишив військову частину, а також шляхом надання особі А допомоги в уникненні викриття його місця перебування правоохоронними органами та військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, з метою надання військовослужбовцю особа А допомоги в уникненні викриття його місця перебування правоохоронними органами та військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, надав останньому реквізити своєї банківської карти для отримання на свої банківські рахунки грошових коштів з метою їх подальшого обготівкування для передачі особа А та таким чином уникнення викриття місцезнаходження останнього правоохоронними органами та військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, внаслідок неможливості відслідковування фінансових операцій особа А, що здійснюються із використанням банківської системи, зокрема, місць зняття готівкових коштів.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 16.12.2024, ОСОБА_3 отримав на свій банківський рахунок грошові кошти на суму 9 999 грн. від невстановленої в ході досудового розслідування особи, з метою їх подальшої передачі військовослужбовцю особі А та таким чином уникнення викриття місцезнаходження останнього правоохоронними органами та військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.

У подальшому, ОСОБА_3 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 16.12.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, бажаючи довести його до кінця, з використанням сервісу «Nova Pay», перебуваючи у приміщенні відділення №83 «Нова Пошта» за адресою: вул. Івана Багряного (колишня назва - Агнії Барто), 17, м. Дніпро, конвертував вказані грошові кошти у готівкову форму на суму 9 947 грн., які в подальшому передав військовослужбовцю особі А отримавши від останнього грошові кошти в сумі 400,00 грн. в якості винагороди.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 17.12.2024 більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 отримав на свій банківський рахунок грошові кошти на суму 10000 грн. від невстановленої в ході досудового розслідування особи, з метою їх подальшої передачі військовослужбовцю особі А та таким чином уникнення викриття місцезнаходження останнього правоохоронними органами та військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.

У подальшому, ОСОБА_3 у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 17.12.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, бажаючи довести його до кінця, з використанням сервісу «Nova Pay», перебуваючи у приміщенні відділення №83 «Нова Пошта» за адресою: вул. Івана Багряного (колишня назва - Агнії Барто), 17, м. Дніпро, конвертував вказані грошові кошти у готівкову форму, які в подальшому передав особі Б, а саме - дружині військовослужбовця особі А, з метою їх подальшої передачі особі А отримавши при цьому грошові кошти в сумі 500,00 грн. в якості винагороди.

07 лютого 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: за ч. 1 ст. 114-1 КК України призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. Звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та визначенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Захисник - адвокат ОСОБА_7 просив затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразилися у перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України, за яким слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 07 лютого 2025 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, за яким призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі судового засідання негайно.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбутого покарання строк перебування під вартою з 18 грудня 2024 року по 11 лютого 2025 включно.

Речові докази:

-прилад для відео спостереження марки Hikvision Serial: Е72773794 з зарядним пристроєм; мобільний телефон «Iphone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», з номером НОМЕР_3 (пароль НОМЕР_4 ); мобільний телефон «Moto» ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 з сім карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_7 ; мобільний телефон блакитного кольору марки Samsung; мобільний телефон пошкодженням екрану; чорного кольору марки ZTE з механічним пошкодженням екрану; мобільний телефон чорного кольору марки МІ з механічним пошкодження екрану; банківська картка Monobank НОМЕР_8 ; мобільний телефон чорного кольору марки Моторола з механічним пошкодженням екрану;мобільний телефон чорного кольору марки Моторола з механічним пошкодженням екрану, передані на зберігання до камери речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області - повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-розсипчаста речовина, поміщену у пакет з написом «Аміачна селітра, масова частка загального азоту - 34,0, маса нетто 1кг +- 3%», у кількості 1 шт.; дріт помаранчевого кольору з червоним приладдям на кінці, поміщений у поліетиленовий пакет, у кількості 3 шт., передані на зберігання до камери речових доказів Управління СБ України у Дніпропетровській області - знищити.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1