Справа № 351/2339/24
Номер провадження №1-кс/351/457/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року м. Снятин

Слідчий суддя Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині клопотання заступника начальника відділення - начальника слідчого відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000446 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділення - начальник слідчого відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_3 , звернувся у суд із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407 КК України.

В обгрунтування клопотння зазначив, що З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 ОСОБА_4 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.07.2023 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 №278 солдат ОСОБА_5 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби та призначено на посаду стрільця - номер обслуги 2 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 7 десантно-штурмової роти 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 та зараховано на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи обізнаним із вище зазначеними вимогами законодавства, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 09.02.2024 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував поза її розташуванням до 21.02.2024, проводячи службовий час на власний розсуд не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

21.02.2024 солдат ОСОБА_4 , самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 та продовжив проходити військову службу у вказаній військовій частині.

Надалі, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, 14.03.2024 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебуває поза її розташуванням по теперішній час, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

18 жовтня 2024 року ОСОБА_4 з додержанням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

В той же день ОСОБА_4 за відомими адресами місця реєстрації та місця проживання, із дотриманням вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, рекомендованим листом з врученням направлено повістки про виклик для допиту в якості підозрюваного на 28.10.2024.

На 28.10.2024 підозрюваний ОСОБА_4 для допиту в якості підозрюваного не з`явився, про поважні причини неявки органу досудового розслідування не повідомив, у зв`язку з чим ОСОБА_4 за відомими адресами місця реєстрації та місця проживання, із дотриманням вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, рекомендованим листом з врученням повторно направлено повістки про виклик для допиту в якості підозрюваного на 05.11.2024.

На 05.11.2024 підозрюваний ОСОБА_4 для допиту в якості підозрюваного не з`явився, про поважні причини неявки органу досудового розслідування не повідомив, у зв`язку з чим ОСОБА_4 за відомими адресами місця реєстрації та місця проживання, із дотриманням вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, рекомендованим листом з врученням повторно направлено повістки про виклик для допиту в якості підозрюваного на 13.11.2024.

На 13.11.2024 підозрюваний ОСОБА_4 для допиту в якості підозрюваного не з`явився, про поважні причини неявки органу досудового розслідування не повідомив, у зв`язку з чим досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, а підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в державний розшук, про що заведено ОРС категорії «Розшук».

Частиною 5 статті 280 КПК України передбачено, що після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим у п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Строк розслідування кримінального провадження ще не завершився.

Заступник начальника відділення - начальник СВ ВП №1 (м. Снятин) подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання просив задоволити.

Вивчивши подане клопотання, дослідивши докази та на підставі вимог закону, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст.189 цього Кодексу обставини.

Статтею 189 КПК України визначено порядок розгляду клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу.

Згідно з ч. 4 ст.189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у ст. 177 цього Кодексу.

У ч.2 ст.177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжногозаходу є наявність обґрунтовано їпідозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави для слідчого судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду «обгрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду під обґрунтованою підозрою слід розуміти «розумну підозру, а не щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий суддя, крім встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, зобов`язаний також встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, при розгляді даного клопотання доведено наявність ризику, передбаченого у п. п.1 ч.1 ст.177КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, доводиться тим, що йому відомі факти встановлення органом слідства беззаперечних доказів його вини та перебуваючи в статусі підозрюваного, він усвідомлює можливість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинення ним тяжкого злочину. Крім того, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений, систематично, не повідомляючи про поважні причини не прибуття, не прибув до слідчого для участі у проведенні допиту в якості підозрюваного відповідно до повісток про виклик на 28.10.2024р., 05.11.2024р., 13.11.2024р., зв`язку із чим 13.11.2024р. був оголошеним в розшук, що підтверджується постановою про оголошення його, як підозрюваного, в розшук від 13 листопада 2024 року.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що наявні у провадженні докази, свідчать про те, що в органів досудового слідства є достатньо підстав вважати, що у даному кримінальному провадженні наявні обставини зазначені у пунктах 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України. Особа об`єктивно підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а ризики, регламентовані ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними і такими, що підтверджуються наявними матеріалами.

У зв`язку з вищевикладеним, клопотання про надання дозволу на затримання підлягає задоволенню, що також слугує підставою для не розгляду по суті клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки останнє, у цьому випадку, є фактично додатком до клопотання про надавання дозволу на затримання, адже подане у порядку п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України, а не ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 131-132, 176-178, 187-190, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного у кримінальному провадженні №0000446 від 01.07.2023 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця міста Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

У силу ч. 2 ст. 190 КПК України, прокурор, за погодженням якого подано клопотання: прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 .

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Уповноважена службова особа (особа, якій законом надане право здійснювати затримання), яка затримала особу на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання або у якої під вартою тримається особа, щодо якої діє ухвала про дозвіл на затримання, негайно повідомляє про це прокурора, зазначеного в ухвалі.

Якщо після затримання підозрюваного з`ясується, що він був затриманий на підставі ухвали про дозвіл на затримання, яка відкликана прокурором, підозрюваний має бути негайно звільнений уповноваженою службовою особою, під вартою якої він тримається, якщо немає інших законних підстав для його подальшого затримання.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_7