справа № 952/649/24
провадження № 1-кп/952/26/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законних представників неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

психолога ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000501 від 01.05.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старе Мажарове Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, учня 11 класу КЗ «Новомажарівський ліцей», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та систематично вчиняв відносно останньої домашнє насильство, у зв`язку з чим з 11.02.2024 перебуває на обліку в СПД №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, як особа, що вчиняє домашнє насильство.

Так, в період з 11.02.2024 по 30.04.2024 ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_8 , шляхом словесних образ та погроз, залякування, що призвело до психологічних страждань потерпілої та завдання шкоди її психологічному здоров`ю у формі емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, втрати повноцінного побуту та відпочинку, заниження самооцінки, втрати позитивних емоцій, тощо.

Зокрема, 11.02.2024 близько 20:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання.

Крім того, ОСОБА_4 29.02.2024 близько 23:40 год., перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання.

За вчинення домашнього насильства постановами Зачепилівського районного суду Харківської області від 14.02.2024 та 04.03.2024 ОСОБА_4 за епізодами 11.02.2024 та 29.02.2024 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_4 29.04.2024 близько 23:40 год., будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні житлового будинку разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , де діючи умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_8 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання та погіршення якості її життя.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 (в присутності захисника ОСОБА_5 , законних представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також психолога ОСОБА_9 ) свою вину в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що кримінальне правопорушення було скоєно ним при обставинах, про які він дав добровільно та правдиво свідчення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні і які правильно вказані в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними та такими, що знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Законні представники неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (кожна окремо) пояснили, що їм зрозуміло, у чому обвинувачується ОСОБА_4 . Заперечень з цього приводу не має. Просили суд суворо не карати неповнолітнього обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що з обвинуваченим ОСОБА_4 вона примирилася та пробачила за вчинене, просила суд суворо його не карати.

Незважаючи на повне визнання ОСОБА_4 своєї вини, суд вважає за необхідне частково дослідити матеріали справи, якими підтверджується факт вчинення останнім адміністративних правопорушень.

Вина ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами, які дослідженні в ході судового засідання:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2024;

- постановою Зачепилівського районного суду Харківської області від 14.02.2024, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_8 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.03.2024;

- постановою Зачепилівського районного суду Харківської області від 04.03.2024, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_8 повторно протягом року.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення доказана повністю і його дії кваліфікує за ст. 126-1 КК України умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні міри покарання суд враховує позицію потерпілої особи, характер та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неповнолітнім, раніше не судимий, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є його щире каяття у вчиненому.

В силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п.10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п.23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

При призначенні покарання суд враховує вимоги статті 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 126-1 КК України, а саме: у виді пробаційного нагляду, яке є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду, згідно ч.2 ст. 59-1 КК України, такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 50, 59-1,66, 67, 395 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виконання покарання у виді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити засудженому наслідки ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду - притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України.

Запобіжний захід не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення в кримінальну палату Харківського апеляційного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області, засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1