Справа №523/5953/25
Провадження №1-кс/523/1555/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в кримінальному провадженні № 0001515 від 24.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, про накладення арешту на вилучене майно.

Розгляд клопотання проведено у відсутність слідчого, оскільки будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду клопотання, слідчий до суду не прибув, про поважність причин неявки не повідомив. Згідно ч.3 ст.244 КПК України неприбуття особи, яка подала клопотання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалося.

Вивченням клопотання із долученими до нього додатками встановлено, що 05.08.2024 до ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 27.07.2024 під час керування автомобілем Lincoln MKC д.н.з. НОМЕР_1 по пр-ту. Добровольського в м. Одесі, виконуючи поворот ліворуч на вул. Марсельська, з нею допустив зіткнення автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням співробітника «ОШБ НП України «Лють» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого, заявниця отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому голівки променевої кістки руки.

Під час досудового розслідування встановлено, що камери вуличного спостереження системи «Безпечне місто», що належать КУ «Центр інтегрованої системи відеоспостереження та відеоаналітики м. Одеси (Центр-«077»)», які працювали в період часу з 15:50 год. до 16:50 год. 27.07.2024 на перехресті просп. Добровольського кут вул. Марсельська в м. Одесі зафіксували зображення осіб та транспортних засобів, які пересувалися на вказаному перехресті. Вказані відеозаписи вилучені в порядку ст. 245-1 КПК України та оглянуті.

З відеозаписів вбачається, що транспортними засобами учасниками ДТП є автомобіль Lincoln MKC д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , які внаслідок автопригоди отримали механічні пошкодження, а відтак й сліди, характерні для взаємного ударно-аварійного контактування.

Вилучення вищевказаного майна обґрунтовується необхідністю дослідження цих об`єктів в ході досудового розслідування, використання їх в ході проведення слідчих дій та встановлення істини по даному кримінальному провадженню, необхідністю проведення ряду судових експертиз: автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи, біологічної експертизи та інших у яких виникне необхідність.

24.08.2024 року вищевказані транспортні засоби визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою арешту вказаного майна є збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 24.08.2024 року про визнання та залучення в якості речових доказів вищезазначеного вилученого майна.

Необхідність накладення арешту на вилучене під час оглядів та обшуків майно обумовлюється необхідністю збереження предметів, які можливо використати як знаряддя злочину чи містить його сліди, що відповідає вимогам пункту 1 ч.2 ст.167 та ч.3 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167,170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0001515 від 24.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками та іншими особами на транспортні засоби - учасники дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

- автомобіль Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- автомобіль Lincoln MKC д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_4 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дозволити процесуальному керівнику або слідчому, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, самостійно визначитись з місцем та суб`єктом зберігання вищезазначеного тимчасово вилученого майна - до часу остаточного вирішення долі правомочним органом.

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя