Справа № 453/1031/24
№ провадження 1-кп/453/178/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ;

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілої ОСОБА_4 ;

потерпілого ОСОБА_5 ;

представника потерпілих ОСОБА_6 ;

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ;

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000410 від 31 березня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Роздільне Самбірського району Львівської області, громадянки України, працюючої учителем Славської ЗЗСО 1-3 ступенів, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_8 , 31 березня 2024 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі Київ - Чоп у смт. Нижнє Синьовидне Стрийського району Львівської області у напрямку до м. Чоп, поблизу 639 км. 287 м., порушила чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: Розділу 1 п. п. 1.5, 2.3 б), д); Розділу 10 п. 10.1; Розділу 11 п. 11.3; Розділу 12 п. 12.4, п. 12.9.б) ПДР України, які виразилися в тому, що вона керуючи автомобілем, своїми діями створила небезпеку для руху, що загрожувало життю та здоров`ю громадян, була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагувала на її зміну, своїми односторонніми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, а саме: керуючи транспортним засобом, без причин технічного характеру, перевищила максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, виїхала на смугу руху зустрічних транспортних засобів, в результаті чого скоїла зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 .

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Volkswagen Bora», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , пасажир автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла у складі переломів груднини, ребер праворуч (7,11) та ліворуч (8), розривів пристінкової плеври і легень обабіч, селезінки, брижі тонкого кишківника, підкапсулярного розриву печінки, закритого перелому правої стегнової кістки, ускладненою внутрішньою крововтратою, набряку головного мозку, що призвело до зупинки серця, кровообігу та дихання. Розриви внутрішніх органів легень, селезінки мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя у момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Таким чином, в діях ОСОБА_8 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_8 вину у вчиненому правопорушенні визнала, пояснила, що дійсно 31 березня 2024 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі Київ - Чоп у смт. Нижнє Синьовидне Стрийського району Львівської області, перебуваючи у стесовому стані, спричиненому станом здоров`я батька, а також обстрілом військової частини, у якій несе службу її чоловік, порушила чинні вимоги Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що вона керуючи транспортним засобом, без причин технічного характеру, перевищила максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, виїхала на смугу руху зустрічних транспортних засобів, в результаті чого скоїла зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 . В результаті чого пасажир автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, що мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя у момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Покази обвинуваченої ОСОБА_8 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілих та потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вказали, що до обвинуваченої ОСОБА_8 матеріальних та моральних претензій немає, з обвинуваченою примирилися, цивільний позов до неї заявляти не будуть. Не заперечують проти обрання ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавленням волі. Додатково у поданій заяві наголосили про те, що мають намір відшкодувати шкоду із страхової компанії, в якій застрахований транспортний засіб, яким керувала обвинувачена під час ДТП.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, попередньо скерувавши на електронну пошту суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Зазначила у вказаній заяві і те, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої немає. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Оскільки обвинувачена визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених нею діянь, а прокурор не висловлює заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона своїми неумисними діями порушила правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого нею злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченої, яка визнала вину у вчиненому правопорушенні, одружена, чоловік призваний на військову службу, має неповнолітню дитину, працює учителем Славської ЗЗСО 1-3 ступенів, позитивно характеризується за місцем праці, активно займається волонтерською діяльністю, здійснює догляд за хворою матір`ю, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, раніше не притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке, згідно встановленої ст. 12 КК України класифікації кримінальних правопорушень, є тяжким злочином.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченій ОСОБА_8 слід призначити основне покарання необхідне для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченої. Щодо додаткового покарання, то суд бере до уваги не лише, те що обвинуваченою вчинено кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких, але й поведінку обвинуваченої одразу після вчинення кримінального правопорушення, а також дані особу, а саме, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, до адміністративної відповідальності, в тому числі за порушення ПДР, раніше не притягалась, має на утриманні неповнолітню дитину та літню хвору матір, чоловік, який є військовослужбовцем ЗСУ, можливості допомагати сім`ї, окрім як фінансово, не має, повністю відшкодувала збитки, позицію потерпілих, які претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не мають, просять суворо її не карати. Крім того, як вбачається із поданих суду доказів, обвинувачена тривалий час займається волонтерською діяльністю, зокрема, доставкою автомобілів для ЗСУ в зону бойових дій та доставкою гуманітарної допомоги для військовослужбовців, за що, нагороджена подякою 24 Окремої механізованої бригади ім. Кородя Данила. Таким чином, на думку суду, керування обвинуваченою транспортним засобом в умовах воєнного стану, становить суспільний пріоритет, який, на думку суду, в сукупності з відсутністю попередніх притягнень ОСОБА_8 до відповідальності за порушення ПДР, є винятковою обставиною, яка дозволяє не застосовувати до неї додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, витрати у справі за проведення:

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 24 квітня 2024 року № СЕ-19/114-24/7326-ІТ у сумі 3 786, 40 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 24 квітня 2024 року № СЕ-19/114-24/7331-ІТ у сумі 3 786, 40 гривень;

- інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічні дослідження визначення місця зіткнення ДТП від 24 квітня 2024 року № 1391 Е у сумі 12 116, 48 гривень;

- судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 30 квітня 2024 року № СЕ-19/114-24/7766-ІТ у сумі 3 786, 40 гривень -, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Речові докази у справі, а саме:

-автомобіль марки «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_12 , зареєстрованому за адресою: Івано Франківська область, Косівський район, с. Середній Березів та поміщений на зберігання на території автостоянки ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: вул. Івана Франка, 2 А, м. Сколе Стрийського району Львівської області - слід повернути власнику;

-автомобіль марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , зареєстрованій на адресою: АДРЕСА_2 та поміщений на зберігання на території автостоянки ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: вул. Івана Франка, 2 А, м. Сколе Стрийського району Львівської області повернути власнику.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до положень ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення:

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 24 квітня 2024 року № СЕ-19/114-24/7326-ІТ у сумі 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 24 квітня 2024 року № СЕ-19/114-24/7331-ІТ у сумі 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок;

- інженерно-транспортної експертизи із транспортно-трасологічні дослідження визначення місця зіткнення ДТП від 24 квітня 2024 року № 1391 Е у сумі 12 116 (дванадцять тисяч сто шістнадцять) гривень 48 копійок;

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 30 квітня 2024 року № СЕ-19/114-24/7766-ІТ у сумі 3 786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

Речовий доказ автомобіль марки «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_12 , зареєстрованому за адресою: Івано Франківська область, Косівський район, с. Середній Березів та поміщений на зберігання на території автостоянки ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: вул. Івана Франка, 2 А, м. Сколе Стрийського району Львівської області - повернути власнику.

Речовий доказ - автомобіль марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , зареєстрованій на адресою: АДРЕСА_2 та поміщений на зберігання на території автостоянки ВП № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області за адресою: вул. Івана Франка, 2 А, м. Сколе Стрийського району Львівської області повернути власнику.

Арешт, накладений 02 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль марки «Volkswagen Bora», державний номерний знак НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_12 , зареєстрованому за адресою: Івано Франківська область, Косівський район, с. Середній Березів скасувати.

Арешт, накладений 02 квітня 2024 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_13 , зареєстрованій на адресою: АДРЕСА_2 скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1