Справа № 359/2173/24
Провадження № 1-кп/359/236/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , її представника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000469, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2024 року, що найшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого офіційно, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

Так, 14.02.2024 року, близько 18 год. 30 хв., в умовах достатньої видимості та оглядовості, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух по вул. Момота у м. Бориспіль Київської області, при цьому рухаючись зі сторони вул. Чубинського у сторону вул. Київський Шлях м. Бориспіль, знаходився в районі будинку № 6 по вул. Момота у м. Бориспіль. У цей момент ОСОБА_4 , здійснюючи маневр з?їзду ліворуч за напрямком свого руху до прибудинкової території вул. Момота у м. Бориспіль, проявив злочинну недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, також порушуючи вимоги пункту 10.1 та пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких «п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 10.2 ПДР - виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає», не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка в цей час здійснювала рух проїзною частиною зазначеного з?їзду прибудинкової території з права на ліво за ходом руху автомобіля, при цьому рухалась зі сторони вул. Київський Шлях у напрямку вул. Чубинського у м. Бориспіль Київської області. В результаті події пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до КНП «Бориспільська БЛІЛ».

Внаслідок дорожньо-транспортної подія пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому виростків великогомілкової кістки, перелом голівки малогомілкової кістки. Зазначені тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету в час та за обставин дорожньо-транспортної події. Дані тілесні ушкодження у пішохода ОСОБА_6 мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 та п. 10.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Такими своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину не визнав, тому судом був встановив повний порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні.

Вподальшому, під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 14.02.2024 року він рухався в сторону вул. Київський Шлях у м. Бориспіль та дотримуючись ПДР пропустив зустрічний транспорт і пішоходів здійснював маневр повороту ліворуч в сторону прибудинкової території. Коли заїхав на прибудинкову територію, то почув звук та запинився. Нажаль, так сталося, що він дзеркалом заднього огляду керованого ним автомобіля зачепив потерпілу. Вийшовши з автомобіля він запитав про самопочуття потерпілої, яка у відповідь повідомила, що в неї болить нога. Далі він дістав плед з багажника та разом з двома чоловіками посадили на нього потерпілу. Чоловіки зникли з місця події, бо не хотіли бути присутніми. Потерпіла викликала швидку та поліцію. Вину у пред`явленому обвинувачення визнає. Визнає, що порушив п. 10.1 та п.10.2 Правил дорожнього руху України. Усвідомлює і визнає, що внаслідок його дій потерпіла отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження. Він перераховував потерпілій кошти картку близько 25 000 гривень. Після події зв`язок тримав з донькою потерпілої і повідомляв, що вони можуть розраховувати на його допомогу. Розуміючи стан потерпілої останній не хотів порушувати спокій потерпілої. Заявлений цивільний позов визначає частково, не погоджується в частині розміру моральної шкоди.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 14.02.2024 року вона рухалася від вул. Київський Шлях до вул. Коновальця по правому узбіччю. По вул. Момота, де здійснювала перехід вулиці, попередньо подивившись вліво та вправо, загрози не було, але раптово із-за повороту виїхав автомобіль, який її збив та після удару ще продовжив рух, а потім зупинився. Водій підійшов до неї та сказав, щоб вона вставала, але вона цього зробити не могла, так як нога була вивернута всередину. Після чого ОСОБА_4 розстелив ковдру, на яке її посадив. Стояти вона не могла, впала. Далі, вона викликала швидку медичну допомогу, а її донька викликала поліцію. Свідків цієї події не було. Єдиний свідок був в автомобілі, який покинув місце події, яка мала місце 14.02.2024 року. Водій рухався по вул. Момота в сторону вул. Київський Шлях. Під час переходу пішохідного переходу вона тримала телефон в руках, але це не заважало їй контролювати перехід, а також її нічого не відволікало. Їй залишилося здійснити два кроки до тротуару для завершення переходу. Також зазначила, що їй проведено дві операції та 249 днів остання перебуває на лікарняному, чотири з половиною місця вона лежала в ліжку, так як за вказівкою лікаря їй було заборонено вставати. Обвинувачений жодного разу не зателефонував і не запитав про її самопочуття. Жодних вибачень обвинувачений не висловлював. Цивільний позов підтримує в повному обсязі. Обвинувачений заплатив за пластину в розмірі 24000 гривень.

Суд, оцінює показання потерпілої ОСОБА_6 , як належні та достовірні, у розумінні ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ.

Крім показань потерпілої винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується власними показами та іншими письмовими доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000469 від 15.02.2024 року, відповідно до якого внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (том 2 а.с.1);

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 19 год. 36 хв. 14.02.2024 року від ОСОБА_8 (з органів охорони здоров`я) про те, що потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 Діагноз: зчмт.сгм під?, осколковий перелом наружного мищєлка із зміщенням лівої великогомілкової кістки. Пояснення: Т/У отримала під час ДТП сьогодні приблизно об 18:00 за адресою: вул. Момота, де її збило авто. Буде госпіталізована в лікарню (том 2 а.с.2);

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону о 18 год. 32 хв. 14.02.2024 року від ОСОБА_9 (з органів охорони здоров`я) про те, що біля закладу 4 сезони легковик здійснив наїзд на ОСОБА_6 , 62 роки, травма ноги, в свідомості, авто на місці (том 2 а.с.3);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.02.2024 року з фототаблицями та схемою, згідно з якими огляд місця розпочато о 20 год. 00 хв. та закінчено о 21 год. 10 хв. У ході огляду зафіксовано дорожню обстановку на місці пригоди та місце розташування транспортного засобу. Огляд здійснювався в темний час доби, при штучному освітленні, при температурі +4 градусів, в напрямку від вул. Чубинського до з`їзду до вул. Соцмістечко. Вид пригоди: наїзд на пішохода. Елементи дороги: проїзна частина Т-образного перехрестя вул. Момота та з`їзду до вул. Соцмістечко м. Бориспіль. Вид покриття: асфальтобетонне. Стан покриття: мокре. Дорожнє покриття для двох напрямків. Спосіб регулювання руху на цій ділянці: не регулюється. Ділянка дороги в момент огляду освітлена міським електроосвітленням. Загальний стан видимості дороги необмежена. ТЗ 1 автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 , на автомобілі маються пошкодження, а саме на пластиковому оздоблені лівого бокового дзеркала заднього виду маються подряпина. З місця пригоди вилучені: автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 . У процесі огляду складені та приєднані до протоколу: схема до протоколу ОМП ДТП, фото таблиця. Протокол прочитаний вголос та всіма учасниками особисто. Заяв та зауважень не надходило (том 2 а.с.6-13);

- постановою старшого слідчого Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 від 15.02.2024 року, якою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000469 від 15.02.2024 року автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 зберігається на штраф майданчику за адресою: Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська,4 (том 2 а.с.14-15);

- ухвалою слідчого судді від 19.02.2024 року, якою накладено арешт на майно, вилучене 14.02.2024 року в результаті огляду місця ДТП, а саме на автомобіль «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 (том 2 а.с.20-21);

- висновком експерта №191 від 26.02.2024 року, з якого вбачається, що проведеним дослідженням несправностей рульового керування, гальмівної системи, підвіски, шин, коліс автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 , які могли мати місце до ДТП та вплинути на механізм її розвитку не встановлено. Вирішення питання №2 позбавлено сенсу, оскільки технічних несправностей автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з. НОМЕР_2 , які могли мати місце до ДТП та вплинути на механізм її розвитку не встановлено (том 2 а.с.27-30);

- ухвалою слідчого судді від 19.02.2024 року, якою надано старшому слідчому СВ Бориспільського РУПГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_10 , на тимчасовий доступ до документів, а саме картки стаціонарного хворого (історії хвороби) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі до рентгенівських знімків та описів до них за період лікування 14.02.2024 по дату її виписки, яка зберігається комунальному некомерційному підприємстві Бориспільської районної ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» та надано дозвіл зробити їх вилучення (виїмку) (том 2 а. с.34-37);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27.02.2024 року та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (том 2 а.с.38-40);

- висновком експерта №19д від 28.02.2024 року, з якого вбачається, що при вивченні медичних документів гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено ушкодження: закритий уламковий перелом виростків велико-гомілкової кістки, перелом голівки малогомілкової кістки. Описані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, або при падінні на такі, можливо в час та за обставин, вказаних в постанові та запитанні №3 постанови і згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш як 21 день. Діагноз «забій волосяної частини голови» об`єктивними даними в представленій медичній документації не підтверджений, в зв`язку з чим, згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень » оцінці не підлягає (том 2 а.с.42-44);

- висновком експерта №202 від 26.02.2024 року, з якого вбачається, що враховуючі викладені у постанові та наданих матеріалах обставини пригоди, а саме те, що водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Sens» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 здійснював з`їзд з проїзної частини до прилеглої території, в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1., 10.2. ПДР України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Sens» днз НОМЕР_2 ОСОБА_4 , виконуючи належним чином вимоги п.п. 10.1., 10.2. ПДР України, мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці, при наявному для даної версії комплексі вихідних даних, дії водія автомобіля «ЗАЗ-Daewoo Sens» днз НОМЕР_2 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1., 10.2. ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням даної ДТП. Аналіз та оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребують спеціальних знань в галузі автотехніки та можуть бути проведені слідством або судом самостійно у контексті вимог розділу №4 «Обов`язки і права пішоходів» з урахуванням висновків даної автотехнічної експертизи (том 2 а.с.52-55);

Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого, речові докази у справі, обґрунтування цивільного позову.

Так, в ході судового розгляду, за клопотаннями сторони захисту, яке було задоволено, до матеріалів кримінального провадження було долучено та досліджено судом: відео з камер зовнішнього спостереження будівлі «гаражу» за адресою:АДРЕСА_3 (том 2 а.с.81-83).

Також, в ході судового розгляду, за клопотаннями представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 , яке було задоволено, до матеріалів кримінального провадження було долучено та досліджено судом: адвокатський запит №11 від 08.10.2024року, відповідь на адвокатський запит, копія картки виїзду швидкої медичної допомоги №813 від 14.02.2024 року, копії супровідних листів про направлення обвинуваченому та прокурору додаткових матеріалів із доказами відправлення (том 2 а.с.128-138).

Обвинувачений та сторона захисту не оспорювали належність та допустимість досліджених у судовому засіданні доказів.

Суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а також на інших матеріалах кримінального провадження, які були надані прокурором на підтвердження висунутого обвинувачення.

Крім того, стороною захисту у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит ОСОБА_11 та ОСОБА_12 однак надалі сторона захисту, у судовому засіданні 23.12.2024 року, відмовилася від клопотання щодо допиту вказаних свідків.

Відмова сторони захисту від допиту свідків не потягла за собою погіршення становища обвинуваченого, так як відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви у доведенні винуватості особи мають тлумачитись на користь обвинуваченого, а лише призвела до зміни обсягу доказів, які досліджувались у судовому засіданні, що передбачено ч.2 ст. 349 КПК України.

Суд також враховує те, що показання потерпілої у відповідності до положень Глави 4 КПК України є самостійним джерелом доказів і потребують оцінці в цій частині у сукупності з іншими.

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_6 як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з показами обвинуваченого та з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, що не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оголошені вище судом протоколи слідчих дій, що покладені в основу вироку, відповідають вимогам Кодексу в частині питання їх оформлення. Порушень вимог ст. 104-106, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Як наслідок, цими процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст.84 КПК України, підтверджуються обставини, регламентовані ст.91 КПК України.

Суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на факт порушення потерпілою ОСОБА_6 ПДР України в частині користування мобільним телефоном під час здійснення руху проїзною частиною прибудинкової території, що на думку захисника також призвело до відволікання останньої та відсутності з її боку контролю за дорожньою обстановкою, оскільки вважає що таке посилання жодним чином не впливає на доведеність вини обвинуваченого у скоєнні необережного злочину за обставинами, викладеними в обвинувальному акті та не впливає на кваліфікацію його дій.

Наданий стороною захисту до матеріалів справи диск, що містить відеозапис з камер, не фіксує повного перебігу подій, та на якому не зафіксовано момент наїзду на пішохода ОСОБА_6 , оскільки кут огляду встановленої камери відеоспостереження відображає лише частину вул. Момота у м. Бориспіль.

При цьому з відеозапису, вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 безпосередньо перебувала на проїзній частині зазначеного з`їзду прибудинкової території, та в цей момент транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 здійснив маневр повороту ліворуч, зупинка та гальмування відсутнє.

Отже, було встановлено відсутність слідів гальмування чи раптової зміни напрямку руху автомобіля, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не бачив потерпілої до зіткнення, адже у протилежному випадку у водія ОСОБА_4 спрацювала б природна реакція на раптову появу ОСОБА_6 на проїзній частині, яка б проявилась у вигляді гальмування чи різкого вивертання керма для зміни напрямку руху.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв.

Таким чином, оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши потерпілу, дослідивши запропоновані докази, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину.

Таким чином, вищезазначені письмові докази (документи) підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, його місце, спосіб та інші істотні обставини вчинення злочину, а також наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таку кваліфікацію дій ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Адже обвинувачений під час керування автомобілем, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, допустив злочинну недбалість, яка полягає у тому, що він рухаючись по дорозі у населеному пункті, а саме: здійснюючи маневр з?їзду ліворуч за напрямком свого руху до прибудинкової території, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та не впорався з керуванням транспортного засобу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок даної події пішохід ОСОБА_6 зазнала тілесних ушкоджень середньої тяжкості у вигляді закритого уламкового перелому виростків великогомілкової кістки, перелом голівки малогомілкової кістки. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 10.1 та 10.2 ПДР України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р. та введених в дію з 01.01.2002 перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Суд також не вбачає в діях потерпілої ОСОБА_6 поведінки, яка б впливала на ситуацію та дорожньо-транспортну пригоду, винуватцем якої судом визнано ОСОБА_4 , оскільки остання рухалась по пішохідному переходу до того, як водій ОСОБА_4 завершував маневр повороту ліворуч. Саме в обов`язках водія передбачено необхідність переконатись у безпечності маневру і не відволікатись від керування транспортним засобом, враховувати дорожню обстановку, інші фактори, що впливають на безпечність його руху.

Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Тому між діяннями ОСОБА_4 та цими наслідками існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України, за порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_4 вчинив злочин з необережності, який відноситься до нетяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, не встановлено.

Суд не бере до уваги пом`якшуючу обставину - щире каяття, оскільки така, на думку суду, носить виключно формальний характер. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Тому, суд бере до уваги, поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду, який спочатку не визнавав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, не здійснював повного відшкодування завданих збитків, не вибачився за вчинене ним, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання винуватості та щире каяття під час надання показів, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття. Відтак, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 не визнає щире каяття, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом відповідно до ст. 67 КК України, також не встановлено.

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, одружений, має на утриманні малолітню дитину, являється учасником бойових дій.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є діючим військовослужбовцем.

Згідно відомостей, які були встановлені в ході судового розгляду, обвинувачений добровільно частково відшкодував завдану потерпілому майнову шкоду в розмірі 24 380 грн. 00 коп.

З цих підстав та з урахуванням положень загальних засад кримінального закону щодо призначення покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що на переконання суду буде необхідним для виправлення обвинуваченого, сприятиме запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Також суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, приймаючи до уваги твердження ОСОБА_4 , що його трудова діяльність пов`язані з необхідністю керування транспортним засобом, що фактично є його єдиним способом заробітку.

Також, суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 286 КК України, яка є менш тяжкою, ніж ч.2 ст. 286 КК України, передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Пороте, частина друга статті 286 КК України, передбачає альтернативне покарання з/або без позбавлення права керування транспортними засобами.

Зазначені обставини, на думку суду, надають можливість суду призначати основне покарання за ч.1 ст. 286 КК України, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 , особі обвинуваченого, наслідкам скоєного ним, та меті покарання, виховання особи та можливості відшкодування ним завданих збитків, дотримання балансу інтересів особистого життя, сімейного стану та тяжкості покарання останнього.

Крім того, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 15 145 грн. 60 коп.

Долю речових доказів у справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно із ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. З огляду на це, арешт накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2024 року підлягає скасуванню.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати. Клопотань про його застосування не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст.131,132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

В ході розгляду кримінального провадження представник потерпілої ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , пред`явив до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 697 741 гривень 00 коп., з приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на лікування ОСОБА_6 в розмірі 45 182 грн. 13 коп., моральну шкоду в розмірі 2259 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп. та витрати на підготовку експертного висновку в розмірі 22 000 грн. 00 коп. (том 1 а.с.134-218).

Ухвалою суду від 16.09.2024 року визнано потерпілою ОСОБА_6 , а його представника - адвоката ОСОБА_7 - представником цивільного позивача, а також визнано обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем, а його захисника - адвоката ОСОБА_5 - представником цивільного відповідача. Залучено до участі у цивільному позові у якості співвідповідача Моторне транспортне страхове бюро України.

18.12.2024 року представником потерпілої ОСОБА_7 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути на користь ОСОБА_6 з приватного акціонерного товариства «Еталон» матеріальну шкоду, пов`язану з витратами на лікування ОСОБА_6 в розмірі 168 218 грн. 50 коп., моральну шкоду в розмірі 8 411 грн. 00 коп.; з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 691 589 гривень 00 коп., а також стягнути солідарно з ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп. та витрати на підготовку експертного висновку в ромірі 22 000 грн. 00 коп. (том 2 а.с.156-176).

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 даний цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, з викладених у ньому підстав.

Обвинувачений цивільний позов пред`явлений потерпілою визнав частково, в добровільному порядку заподіяної шкоди відшкодував 24 380 гривень шляхом оплати потерпілій ОСОБА_6 набору імплантів для остеосинтезу проксимального відділу гомілкової кістки.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що розмір суми моральної шкоди є неспівмірною і необґрунтовано, оскільки не надано належних та допустимих доказів понесення витрат заявленої суми моральної шкоди. Також адвокат ОСОБА_5 зазначив, що розмір витрат понесених потерпілою на професійну правову допомогу та витрат на підготовку експертного висновку є необґрунтованим, бо в матеріалах справи відсутні докази сплати потерпілою стороною. Також при розгляді цивільного позову просив врахувати фінансовий стан обвинуваченого, в якого на утриманні знаходиться малолітня дитина, а також те, що ОСОБА_4 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Представником співвідповідача Моторне транспортне страхове бюро України - ОСОБА_13 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого - просить у задоволенні позову відмовити (том 2 а.с.88-138).

Прокурор вважав за доцільне вказаний цивільний позов задовольнити у відповідності до вимог діючого законодавства України.

З цього приводу, заслухавши пояснення, ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , приватного акціонерного товариства «СК «Еталон» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ЕР-213398851, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника транспортного засобу автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з НОМЕР_2 , на час ДТП 14.02.2024 р., була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору і є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров`ю становить 320 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 160 000 грн., розмір франшизи - 3 200 грн.

Статтею 23 вищевказаного закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 зазначеного закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_6 , внаслідок чого вона понесла вимушені матеріальні витрати на: невідкладну медичну допомогу, проведення діагностику стану здоров`я потерпілого, оперативне втручання, на курс лікування, придбання лікарських препаратів, а також на реабілітацію, на заявлену в позові суму 168 218 грн. 50 коп., що підтверджується наданими копіями квитанцій. Дані витрати понесені в період лікування потерпілої ОСОБА_6 та відповідно до медичних призначень, тобто вони направлені на відновлення стану здоров`я, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень при ДТП.

Оскільки цивільна правова відповідальність автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo Sens», д.н.з НОМЕР_2 , який належить обвинуваченому ОСОБА_4 та яким останній керував, була застрахована, тому відповідно ПрАТ «СК «Еталон» має нести відповідальність, у зв`язку з чим суд вважає, що витрати, потерпілої ОСОБА_6 , пов`язані з лікуванням, підлягають стягненню з ПрАТ «СК «Еталон», в заявленій сумі 168 218 грн.50 коп.

Також в ст. 26.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Так, страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілого становить 168 218 грн.50 коп., отже моральна шкода становить 8 411 грн. 00 коп. (168 218 грн. 50 коп. *5%/100% = 8 411 грн.), яка підлягає стягненню з цивільного співвідповідача 168 218 грн.50 коп. на користь потерпілої ОСОБА_6 .

За таких обставин, завдана потерпілій ОСОБА_6 , моральна шкода у розмірі 8 411 грн. 00 коп. також підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Еталон».

Щодо вимоги потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування завданої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що у зв`язку із ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП, потерпіла ОСОБА_6 зазнала фізичний біль, а також сильні душевні переживання та страждання. Так, останній перенесла дві операції на нозі. При цьому нога вже не функціонує так як до аварії. У зв`язку з ДТП відбулися вимушені зміни в житті потерпілої, оскільки остання проходила тривалий курс лікування, що призвело до порушення її звичайного способу життя. Також внаслідок, отриманих травм ОСОБА_6 не може жити повноцінним життям, у неї є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які негативно впливають на активне соціальне функціонування її як особистості. У такий спосіб їй була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_6 , пов`язаних з отриманням останньою середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що призвело до порушенні її звичного способу життя, ступеня вини ОСОБА_4 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_6 , становить 200 000 тисяч гривень.

Щодо правової допомоги, суд зазначає, що адвокат займався підготовкою справи до розгляду шляхом ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, подав письмові клопотання до суду, ним було складено та підготовлено позовну заяву з додатками та заяву про збільшення позовних вимог, та адвокат приймав участь у судових засіданнях. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що потерпіла отримала адвокатські послуги на стадії судового розгляду кримінального провадження, суд вважає за необхідне стягнути на її користь витрати на професійну правову допомогу.

З урахуванням наведеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 , в частині стягнення витрат на правову допомогу, підлягають задоволенню та з обвинуваченого на її користь слід стягнути в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу грошову суму в розмірі 20 000 грн. Зазначені витрати на думку суду є підтвердженими.

Розподіл процесуальних витрат полягає у вирішенні питання, з кого саме та на чию користь підлягають стягненню процесуальні витрати у кримінальному провадженні (ст. 124 КПК).

Частиною 2 ст. 124 КПК України передбачено, що в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Статтею 118 КПК України визначено, що витрати пов`язані з залученням експерта є процесуальними витратами.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що процесуальні витрати понесені потерпілою ОСОБА_6 за проведену експертизу в розмірі 22 000 грн. 00 коп., що є підтвердженими, необхідно стягнути з обвинуваченого, оскільки вони були зумовлені вчиненим ним кримінальним правопорушенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 353, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 65-67, ч.1 ст. 286 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Засуджений ОСОБА_4 зобов`язаний сплатити суму штрафу на рахунок Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Київській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 21081100) протягом одного місяця з дня набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Бориспіль Київської області, вул. Лесі Українки, 10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Держави України (UA0010103; отримувач коштів: ГУК у Київській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів бюджету: 24060300, кримінальне провадження №0000627, справа №359/4104/22), - процесуальні витрати в розмірі 15145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 60 коп., пов`язаних із залученням експертів.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироку суду законної сили, а саме: транспортний засіб - автомобіль «ЗАЗ - Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_4 , та перебуває на спец майданчику в с. Проліски Бориспільського району Київської області, - повернути законному власнику (володільцю).

Запроваджений згідно ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2024 року (справа №359/1680/24) арешт на транспортний засіб: автомобіль «ЗАЗ - Daewoo Sens», номерний знак НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_4 , - після набрання вироку суду законної сили, - скасувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Еталон» (, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-б, 2-й під`їзд, індекс 03057), на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), - 168218 грн. 50 коп. завданих матеріальних збитків, спричинених лікуванням, та 8411 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього 176629 (сто сімдесят шість тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), - 22 000 грн. витрат за проведену експертизу, 20 000 грн. за надану правову допомогу та 200 000 грн. 00 коп. відшкодуванням завданої моральної шкоди, а всього 242 000 (двісті сорок дві тисячі) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій, її представнику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1