ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/366/25 Справа № 243/945/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника скаржника ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , на вирок Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 24 серпня 2023 року у кримінальному провадженні №0000804 від 24 вересня 2022 року відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, водія 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , солдата, одруженого, який на утриманні має двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 24 серпня 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 24 серпня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000804 від 24 вересня 2022 року.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та із застосуванням вимог ст. 69 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.

- його же визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, та на підставі цього закону, з застосуванням вимог ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік

Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, більш суворим, призначеним ОСОБА_11 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 62 КК України замінено ОСОБА_11 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керування транспортними засобами на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_11 у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців починаючи з 25.09.2022 року по 19.06.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнюється одному дню тримання у дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді застави.

Покладено на ОСОБА_11 на строк не більше двох місяців наступні обов`язки: не відлучатись з постійного місця проходження військової служби в розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; прибувати до суду за першою вимогою судді.

Цивільний позов прокурора задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь КП «Рівненської обласної клінічної лікарні імені Ю.Семенюка» РОР в рахунок витрат, понесених на лікування ОСОБА_12 - 32235,64 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2022 року на автомобіль марки ВАЗ 21053 ЗНГ, держ номер НОМЕР_2 , після набрання вироком законної сили, ухвалено зняти.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз: №СЕ-19/105-22/4309-ІТ від 15.12.2022 у розмірі 1132, 68 грн.; №СЕ-19/105-22/3781-ІТ від 14.12.2022 у розмірі 1132, 68 грн.; №СЕ-19/105-22/3782-ІТ від 15.12.2022 у розмірі 1132, 68 грн.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Ухвалено, після вступу вироку в законну силу та припинення дії запобіжного заходу у виді застави, визначеного ухвалою суду від 14.06.2023 року, повернути заставодавцю ОСОБА_8 заставу у розмірі 187880.00 грн., внесену ним за ОСОБА_11 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Донецькій області.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 38 солдата ОСОБА_11 призначено на посаду водія 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_11 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , транспортний засіб «ВАЗ 21053 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_13 .

Відповідно до п. 2.10. «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е», п.12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я.

Проте, солдат ОСОБА_11 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи необережно, із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, близько 19 годин 30 хвилин 24 вересня 2022 року, солдат ОСОБА_11 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21053 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_13 , спільно з ОСОБА_14 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля та ОСОБА_15 , який знаходився на задньому сидінні зазначеного автомобілю, рухались по неосвітленій проїжджій частині вулиці Олекси Тихого в м. Слов`янську Краматорського району Донецької області, з боку м. Краматорська, в напрямку центральної частини м. Слов`янська, з увімкненим на керованому ним автомобілі ближнім світлом фар. В той же час, попереду автомобілю, в попутному для нього напрямку в районі будинку №4 по проїжджій частині вулиці Олекси Тихого м. Слов`янська Донецької області, йдучи один поряд з одним рухались пішоходи військовослужбовці солдат ОСОБА_16 та солдат ОСОБА_12 . В цей же час у цьому ж місці солдат ОСОБА_11 , діючи необережно, із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, маючи можливість спостерігати за діями інших учасників дорожнього руху, своєчасно не виявив перешкоду у вигляді двох пішоходів, що рухались в попутному для нього напрямку, не застосував заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобілю, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, та скоїв наїзд на пішоходів військовослужбовців солдата ОСОБА_16 , та солдата ОСОБА_12 , чим спричинив солдату ОСОБА_16 тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: осадження на лівій сіднично-клубовій ділянці з переходом на ліву поперекову ділянку до краю реберної дуги зліва, крововиливів у м`які тканини тулуба; синців на передній поверхні лівої гомілки у верхній третині, крововиливу у м`язах правої гомілки по задньо-внутрішній поверхні від верхньої до середньої третин, перелому лівої стегнової кістки у нижній третині з крововиливом у м`язах відповідно; крововиливу у лівій лобно-скронево-тім`яно-потиличній ділянці м`яких покривних тканин голови, крововиливів під м`якою мозковою оболонкою головного мозку; переломів 1-12 ребер праворуч та 1-10 ліворуч по лінії лопатки з крововиливами у плевру та м`язи, легеневу тканину; розриву печінки; слабкого кровонаповнення внутрішніх органів та солдату ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючий для свого лікування термін більше 21 доби (3 тижня). Від отриманих тілесних ушкоджень, солдат ОСОБА_16 загинув на місці, смерть якого настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів лівої стегневої кістки та ребер, розривів печінки, крововиливів у м`які покривні та внутрішні тканини тіла, які ускладнились розвитком шоку.

З огляду на вказане, порушення солдатом ОСОБА_11 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходились у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної події та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_16 та заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_12 .

Крім того, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 лютого 2022 року № 38 солдата ОСОБА_11 призначено на посаду водія 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України солдат ОСОБА_11 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п. 2.10. «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е», п.12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.; у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я.

Проте, солдат ОСОБА_11 , достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила дорожнього руху та маючи можливість належно їх виконувати, діючи необережно, із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, близько 19 годин 30 хвилин 24 вересня 2022 року, солдат ОСОБА_11 керуючи, на достатніх правових підставах, технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21053 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_13 , спільно з ОСОБА_14 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні даного автомобіля та ОСОБА_15 , який знаходився на задньому сидінні зазначеного автомобілю, рухались по неосвітленій проїжджій частині вулиці Олекси Тихого в м. Слов`янську Краматорського району Донецької області, з боку м. Краматорська, в напрямку центральної частини м. Слов`янська, з увімкненим на керованому ним автомобілі ближнім світлом фар. В той же час, попереду автомобілю, в попутному для нього напрямку в районі будинку №4 по проїжджій частині вулиці Олекси Тихого м. Слов`янська Донецької області, йдучи один поряд з одним рухались пішоходи військовослужбовці солдат ОСОБА_16 та солдат ОСОБА_12 . Далі, в цей же час, солдат ОСОБА_11 , діючи необережно, із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, маючи можливість спостерігати за діями інших учасників дорожнього руху, своєчасно не виявив перешкоду у вигляді двох пішоходів, що рухались в попутному для нього напрямку, не застосував заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки автомобілю, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, та скоїв наїзд на пішоходів військовослужбовців - солдата ОСОБА_16 та солдата ОСОБА_12 .

Після цього, близько 19 години 33 хвилин 24 вересня 2022 року, керуючи, на достатніх правових підставах, технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21053 ЗНГ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_13 , перебуваючи на неосвітленій проїжджій частині вулиці Олекси Тихого в м. Слов`янську Краматорського району Донецької області, з боку м. Краматорську, в напрямку центральної частини м. Слов`янська, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.10. «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е», п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що стало наслідком наїзду на пішоходів військовослужбовців солдата ОСОБА_16 та солдата ОСОБА_12 , після чого, усвідомлюючи, що допустив зіткнення керованим ним автомобілем із пішоходами, будучи зобов`язаним, згідно з п. 2.10. ПДР України, вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я, діючи з прямим умислом, в місці зіткнення негайно не зупинив керований ним транспортний засіб і не залишився на місці пригоди, а навпаки, маючи можливість для допомоги, продовжив рух далі, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, залишив лежати на дорозі ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , які отримали тілесні ушкодження, та які перебували в небезпечному для життя стані внаслідок безпорадного стану, завідомо залишив останніх без допомоги, поставивши потерпілих в небезпечний для життя стан, не виконав свого громадянського обов`язку, що поклав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався, чи потребують потерпілі допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відправив потерпілих до найближчого закладу охорони здоров`я, а умисно залишив в небезпеці.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_11 солдат ОСОБА_16 , отримав тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла, від яких помер на місці, смерть якого настала від сумісної тупої травми тіла у вигляді переломів лівої стегневої кістки та ребер, розривів печінки, крововиливів у м`які покривні та внутрішні тканини тіла, які ускладнились розвитком шоку, а солдат ОСОБА_12 - у вигляді закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючий для свого лікування термін більше 21 доби (3 тижня).

Виявлені тілесні ушкодження та виражені ознаки шокової реакції ОСОБА_16 свідчать, що при своєчасному надані кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги в умовах спеціалізованого медичного закладу була наявна можливість запобігти негативним наслідкам, тобто залишення у небезпеці ОСОБА_16 знаходилось у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_10 , просить скасувати вирок Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 24 серпня 2023 року щодо ОСОБА_11 і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. В разі не скасування вироку, змінити його в частині призначеного покарання на більш суворе.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що покарання, яке було призначено оскарженим вироком занадто м?яке, винесене на підставі угоди між обвинуваченим та прокурором про визнання винуватості, укладеної без згоди матері померлого потерпілого солдата ОСОБА_16 , не роз?яснення матері померлого потерпілого наслідків укладення угоди, незалучення матері померлого потерпілого ОСОБА_16 до участі у досудовому розслідуванні та судовому розгляді як представника потерпілого, у зв?язку з чим вона була протиправно позбавлена будь-яких прав, передбачених чинним законодавством для потерпілого та представника потерпілого, і таким, що підлягає скасуванню на цій підставі.

Звертає увагу, що при затвердженні угоди суд не врахував всі докази по справі, в результаті чого допустив неправомірну перекваліфікацію, відображену у наведеній угоді, з ч. 3 ст. 286-1 на зовсім іншу норму ч. 2 ст. 286 КК України, та на підставі цього виніс занадто м?який вирок в інтересах обвинуваченого, без належного дослідження доказів у даному провадженні

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Позиції сторін в суді :

ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в повному обсязі, просили її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_17 , потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, будь-яких клопотань від них до суду не надходило.

Прокурор під час судового розгляду заперечував проти задоволення апеляційних вимог представника адвоката ОСОБА_7 , просив залишити їх без задоволення, вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний, вмотивованний.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Однією із засад кримінального провадження є законність. Згідно припису ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та п обвинуваченим про визнання винуватості.

За приписами ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У разі якщо в кримінальному провадженні беруть участь кілька потерпілих від одного кримінального правопорушення, угода може бути укладена та затверджена лише з усіма потерпілими.

Згідно ч.6, 7 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається із матеріалів провадження, оскарженим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 24 серпня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000804 від 24 вересня 2022 року. ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України, та визначено покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Як зазначено в мотивувальній частині оскарженого вироку, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_18 до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти затвердження угоди не заперечували.

Проте, колегія суддів вважає, що за таких обставин суд 1-ї інстанції належним чином не виконав приписи ст.469, 474 КПК України щодо перевірки добровольності згоди на укладення угоди про визнання винуватості, оскільки суд не з`ясував безпосередньо в судовому засіданні думку потерпілих щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Колегія суддів нагадує, що згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

ОСОБА_10 є матір`ю загиблого ОСОБА_16 , даним кримінальним правопорушенням їй заподіяно шкоду. На підтвердження своїх доводів до апеляційної скарги було додано копії свідоцтва про народження ОСОБА_16 , копію паспорта, копію свідоцтва про смерть, а також копію свідоцтва про поховання, видане ОСОБА_10 про те, що вона 30 вересня 2022 року здійснила поховання померлого ОСОБА_16 .

Колегія суддів вважає доведеним право матері померлого в результаті вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_16 на оскарження вироку суду першої інстанції як особи, чиїх інтересів указаний вирок стосується.

Під чам досудового розслідування та у суді 1-ї інстанції ОСОБА_10 не було визнано потерпілою.

Проте з огляду на загальні засади кримінального провадження, закріплені у ст. 7 КПК України, у тому числі таких, як верховенство права, положення ст.55 КПК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_10 слід визнати потерпілою.

Така позиція апеляційного суду узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду, викладеною у постанові від 17.07.2024 р., ухваленої у цьому провадженні.

Відповідно, колегія суддів вважає, що при вирішення питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, повина бути з`ясована і думка ОСОБА_10 .

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що угода про визнання винуватості, затверджена оскарженим вироком суду першої інстанції, не грунтується на нормах КПК України.

Здійснення судом першої інстанції судового провадження за відсутності потерпілого, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене та положення ст.ст.412, 415 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржений вирок підлягає скасуванню із призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, у зв`язку із скасуванням вироку суду і призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосуванням судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, які стали підставою для скасування вироку суду, всебічно, повно та неупереджено дослідити надані докази та доводи сторін та ухвалити законне рішення, зважаючи на те що в разі визнання ОСОБА_11 винним в тому же обсязі із врахуванням наслідків вчиненного кримінального правопорушення слід вважати застосування правил ст.69 КК України таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_10 , задовольнити.

Вирок Слов?янського міськрайонного суду Донецької області від 24 серпня 2023 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 3 ст. 135 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений о 16-00 год. 04 березня 2025 року.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4