Справа № 481/423/25
Провадж.№ 1-кс/481/143/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000154 від 17.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна,

Установив:

18.03.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказав, що 17.03.2025 до чергової частини ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт старшого слідчого СВ ОСОБА_4 , про те, що 17.03.2025 в ході відпрацювання повідомлення зареєстрованого до ЄО №1969 ВП №1 БРВП яке надійшло до ВП №1 Баштанського РВП 17.03.2025 о 17:23 год. від невідомого чоловіка який повідомив, що він є військовослужбовцем та привіз гранати. Виїздом на місце події було встановлено, що мешканець АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно зберігає бойові гранати типу Ф-1.

Відомості про дане кримінальне правопорушення 17.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

17.03.2025 допитано в якості свідка о/у СКП ВП №1 Баштанського РВП ГУНП ОСОБА_6 , який засвідчив, що 17.03.2025 він перебував в складі СОГ ВП №1 Баштанського РВП та 17.03.2025 о 17:23 годині надійшло повідомлення, яке зареєстровано до ЄО №1969 про те, що зателефонував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_2 та повідомив, що він являється військовослужбовцем та привіз гранати, а його дружина їх заховала. Під час відпрацювання даного повідомлення ОСОБА_5 було виявлено біля домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який мав при собі два предмети схожі на бойові гранати.

Відповідно до рапорту старшого слідчого СВ ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 17.03.2025, 17.03.2025 під час відпрацювання повідомлення, яке надійшло на лінію 102 о 17:23 годині та зареєстровано до ЄО №1969 за фактом незаконного зберігання ОСОБА_5 вибухових пристрої - бойових гранат типу Ф-1, за вказаним фактом слідчим було усно опитано ОСОБА_5 , в ході чого останній повідомив, що під час проходження військової служби в Збройних Силах України в січні 2024 року, він незаконно придбав чотири ручні бойові гранати типу Ф-1 та бойові припаси - патрони. Також, ОСОБА_5 повідомив, що дві вищевказані гранати з патронами знаходяться в його сумці в приміщенні будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

17.03.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України, в ході чого проведено його особистий обшук, в результаті чого серед іншого виявлено та вилучено ключі в кількості трьох штук на зв`язці.

Враховуючи, те що вищевказані об`єкти: ключі в кількості трьох штук на зв`язці, відповідають критеріям ст.98 КПК України, оскільки є засобами кримінального правопорушення, визнані слідчим у кримінальному провадженні речовими доказами, з метою попередження втрати, зникнення, відчуження, приховування або пошкодження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання в його відсутність, у якому також підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.1 ст.263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000154 відомості про яке внесені 17.03.2025 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вищевказані речі, ключі в кількості трьох штук на зв`язці, визнано речовими доказами за постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_4 від 17.03.2025 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке виявлене та вилучено 17.03.2025 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , з метою збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, проведення судових експертиз і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000154 від 17.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження майном, вилученим 17.03.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- ключі в кількості трьох штук на зв`язці

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя