Справа № 465/1584/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/102/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. львова Львівської області ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 02.12.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України воєнного стану, а також проведення на підставі Указів Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року, №342/2022 від 17.05.2022 року та №574/2022 від 12.08.2022 року на території України загальної мобілізації, а також про те, що згідно довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 №211/6532 від 12.10.2022, визнаний придатним до військової служби та 18.11.2022 року отримав повістку про відправку з 22.11.2022 року у команду військової частини НОМЕР_1 .

В той же час, відповідно до ст.2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_7 , являючись військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та на виконання Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 12.08.2022 року №574/2022 підлягав призову на військову службу за мобілізацією, будучи 18.11.2022 року у встановленому законом порядку повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки до військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно, протиправно, 22.11.2022, близько 14:45 год., перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від призову на військову службу за мобілізацією під час відправлення його у військову частину НОМЕР_1 та в подальшому ОСОБА_7 продовжив вчиняти дії щодо протиправного ухилення від призову на військову службу за мобілізацією.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що при звільненні обвинуваченого від відбування покарання суд першої інстанції не врахував в повній мірі ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення і дані про його особу. Зазначає, що у його діях відсутня обставина, що пом`якшує покарання щире каяття. Вказує, що після повідомлення йому про підозру не звертався до ОРТЦК та СП щодо його мобілізації. Звертає увагу на те, що ухилення від призову на військову службу під час мобілізації створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони та призводить до незабезпечення обороноздатності держави. Вважає, що лише покарання у виді позбавлення волі здатне забезпечити досягнення його мети, яке полягає не лише у карі, а й запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного, який раніше не судимий, злочин вчинив вперше, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має малолітню дитину, а також матір похилого віку, мотив вчинення злочину, те, що не міг залишити хвору матір похилого віку, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Злочин, передбачений ст. 336 КК України, відноситься до категорії нетяжких.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_7 одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до практики Верховного суду, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Колегією суддів встановлено, що хоч обвинувачений і визнав вину у вчиненому, проте з моменту притягнення до кримінальної відповідальності по даний час не звертався до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для виконання свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Версію обвинуваченого про те, що він вчинив злочин, оскільки повинен був доглядати за хворою матір`ю, колегія суддів вважає непереконливою, оскільки згідно з довідкою ЛКП «Вулецьке» №476 від 03.03.2023 року, він проживає разом з дружиною ОСОБА_9 , яка також могла залишитися із його матір`ю.

З врахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у обвинуваченого щирого жалю з приводу вчиненого злочину, осуду своїх протиправних дій, а тому у його діях відсутня обставина, що пом`якшує покарання щире каяття.

Відтак, колегія суддів вважає за неможливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки відсутні обставини, які вказують на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Крім того, колегія суддів враховує, що ухилення від призову на військову службу під час мобілізації в період воєнного стану свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, а тому лише відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства сприятиме досягненню мети покарання, яка відповідно до ст. 50 КК України, полягає не лише у карі, а й у виправленні засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведені обставини, вирок Франківського районного суду м. Львова від 02.12.2024 року, підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за безпідставністю звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має малолітню дитину, а також матір похилого віку, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 02.12.2024 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4