Справа № 368/222/25
провадження № 1-в/368/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий суддя - ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

Засуджений - ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, пенсіонера, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 25 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 20.07.2022 року);

- 20 липня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року залишено без змін, -

- який з 31.07.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 05.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

В С Т А Н О В И В :

14.02.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, пенсіонера, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 25 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 20.07.2022 року);

- 20 липня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року залишено без змін, -

- який з 31.07.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 05.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, без скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

14.02.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/222/25, провадження № 1 в/368/35/25.

26.02.2025 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/222/25, провадження № 1 в/368/35/25, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, пенсіонера, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 25 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 20.07.2022 року);

- 20 липня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року залишено без змін, -

- який з 31.07.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 05.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- призначити до слухання на 13 год. 00 хв. 06.03.2025 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 06.03.2025 року о 13 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. З метою підготовки до слухання кримінального провадження по суті поданого подання зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 13 год. 00 хв. 06.03.2025 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

В судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2025 року, представник установи виконання покарань, - ОСОБА_4 , - подання установи виконання покарань про застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, (застосування пільги до засудженого умовно дострокового звільнення), - підтримав та просив його задовольнити, орбгрунтовував свою правову позицію щодо подання, - фактичними обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині подання установи виконання покарань.

На запитання суду представник установи виконання покарань відповідв наступне:

- засуджений ОСОБА_5 на профілактичних обліках в установі виконання покарань не перебував і не перебуває;

- в зв`язку з зразковою поведінкою засуджений ОСОБА_5 7 (сім) разів заохочувався керівництвом установи виконання покарань за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, при цьому засуджений за час всього терміну відбування покарання в установі - взагалі не мав дисциплінарних стягнень;

- засуджений ОСОБА_5 приймав активну участь в суспільному житті установи, його поведінка є прикладом для інших засуджених;

- засуджений ОСОБА_5 в добровільному порядку відшкодував процесуальні витрати по куримінальному провадженні;

-засудженому ОСОБА_5 , - з огляду на його зразкову поведінку, - керівництвом установи виконання покарань двічі надавалося право виїзду за межі установи виконання покарань до місця проживання, при цьому засуджений не допускав запізнень, вчасно повертався до установи виконання покарань для продовження відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2025 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , - не заперечувала проти задоволення вимог, викладених в прохальній частині установи виконання покарань про застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, - умовно достркового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, так як прокурор вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю зразковою поведінкою та сумлінним відношенням до праці довів ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання та заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2025 року, засуджений ОСОБА_5 подання установи виконання покарань про застосування до нього умовно дострокового звільнення, підтримав та просив суд задовольнити подання установи виконання покарань, так як вважає, що своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання та, відповідно, - заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

На запитання суду засуджений ОСОБА_5 дав наступні показання:

- він отримав пам`ятку про свої права та обов`язки, читав її, йому його права та обов`язки зрозумілі, а тому додаткового роз`яснення прав, - він не потребує, в рамках даного кримінального провадження буде захищати свої законні права та інтереси в судовому засіданні самостійно, - захисника (адвоката) він не потребує, хоча судом і йому було роз`яснено право на безкоштовного захисника (адвоката) за рахунок коштів держави через центр вторинної правової допомоги;

- з потерпілою стороною він почав розраховуватися ще на стадії досудового розслідування, на стадії слухання справи, та відшкодовує шкоду під час відбування покарання по мірі можливостей, станом на час слухання даного кримінального провадження ним виплачено потерпілій стороні майже половину розміру шкоди, яка була визначена у вироку суду, а тому не заперечує того факту, що він повинен виплатити потерпілій стороні шкоду, заподіяну скоєнням ним злочину, та розмір якої визначено вироком суду;

- просить задовольнити клопотання установи виконання покарання, та в разі гіпотетичного задоволення такого клопотання, - має намір влаштуватися на роботу та відшкодовувати шкоду потерпілій стороні в більшому об`ємі;

- свою вину визнає свою вину в повному обсязі, щиро кається;

- процесуальні витрати по кримінальному провадженні, які були присуджені вироком суду, - ним відшкодовано в добровільному порядку.

Суд, вислухавши думку представника установи виконання покарань та засудженого, які подання установи виконання покарань, - підтримали, та, відповідно, - просили його задовольнити, вислухавши прокурора, яка не заперечувала проти задоволення подання установи виконання покарань, дослідивши матеріали кримінального провадження, - приходить до висновку щодо задоволення подання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення засудженого, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянин України, пенсіонер, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 25 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 20.07.2022 року);

- 20 липня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року залишено без змін, -

- з 31.07.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 05.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «30» липня 2021 року.

Кінець строку покарання: «30» липня 2028 року.

1/2 строку покарання: «30» січня 2025 року.

Станом на 06.03.2025 року засуджений ОСОБА_5 має невідбутий строк призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі терміном 3 (три) роки 4 місяці 24 дні, або 3 (три) роки 146 днів.

В державну установу «Кагарлицька виправна колонія (115) прибув із ДУ «Київський СІЗО», де утримувався з 31.07.2021 року, де дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

По прибуттю в ДУ «КВК (№115)», - 05 жовтня 2022, - року засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований в добровільному порядку, станом на даний час працевлаштований за трудовим договором робітником на контрагентському об`єкті «Вентиляційні системи».

За весь період відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

За час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 7 (сім) разів заохочувався керівництвом установи (адміністрацією колонії) за зразкову поведінку та за добросовісне відношення до праці, при цьому, - засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання не має дисциплінарних стягнень (в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку).

Засуджений ОСОБА_5 поводить себе правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, приймає участь в самообслуговуванні, в роботах по благоустрою установи, приймає активну участь в суспільному житті установи, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:

заохочення:

1. 05.01.2023 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до Подяка Нач. ВК

праці з поліпшення житлово комунальних умов

перебування засуджених у ВК.

2. 03.07.2023 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до

ОСОБА_7 на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиля

ційні системи».

3. 04.10.2023 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до

ОСОБА_7 на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиля

ційні системи».

4. 03.04.2024 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до

ОСОБА_7 на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиля

ційні системи».

5. 03.07.2024 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до

ОСОБА_7 на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиля

ційні системи».

6. 02.10.2024 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до Подяка Нач. ВК

Праці на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиля

ційні системи».

7. 01.01.2025 р. За сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до Подяка Нач. ВК

Праці на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиля

ційні системи».

- дисциплінарні стягнення:

Дисциплінаних стягнень, в тому числі, - знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - засуджений ОСОБА_5 , - за весь час відбування покарання не має.

Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд, та інші учасники процесу, - адміністрація установи виконання покарань, прокурор, - прийшли до висновку, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і тому заслуговує, на думку суду та інших учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, прокурора, - на застосуванні до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положенням ст.. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, проте, - без звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.

Так, згідно ст. 81 КК України (станом на 06.03.2025 року, - на час розгляду даного клопотання):

1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

4. У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72цього Кодексу.

Суд зазначає, що положення ст. 81 КК України передбачають два види підстав для застосування пільги у виді умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання, а саме:

- формально юридичні підстави;

- оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання, то вони передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.

Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:

а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;

Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно, згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.

Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин з необережності.

Отже, зглядаючись на положення ч.ч. 1, 3, 5 ст. 12, ст. 25 КК України, та санкцію ч. 3 ст. 286 КК України, - засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності, станом на час слухання кримінального провадження відбув більше половини строку основного покарання у виді позбавлення волі, що дає підстави на час слухання даного кримінального провадження, а саме, - станом на 06.03.2025 року застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України.

З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою обставин, відносно засудженого ОСОБА_5 законом встановлений загальний, (п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Відповідно, як де юре, так і де факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 06.03.2025 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_5 відбута 30 січня 2025 року.

Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, - то такі є в наявності в повному обсязі.

Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх також достатньо на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.

Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю позитивною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів щире каяття у скоєному злочині, та довів своє ставлення на шлях виправлення та перевиховання.

Встановлюючи ці підстави (оціночні підстави) застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:

- так, засуджений ОСОБА_5 на протязі всього часу відбування покарання, а саме, з 31.07.2021 року по 05.10.2022 року (перебування в ДУ «Київський СІЗО»), та з 05.10.2022 року по даний час (відбування покарання в ДУ «КВК (№115)», - що становить більше половини з призначеного йому покарання, - мав сумлінну поведінку, а саме, - дотримувався правил внутрішнього розпорядку, виявляв сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, підтвердженням чого є наявність в засудженого ОСОБА_5 7 (семи) заохочень від адміністрації установи виконання покарань за добросовісне ставлення до праці, та позитивна характеристика щодо поведінки засудженого ОСОБА_5 , яка міститься у висновках колонії по результатах засідання комісії щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.

Суд наголошує на тій обставині, що засуджений отримував лише одні заохочення на протязі всього часу відбування покарання (причому, - такі заохочення почали отримуватися засудженим практично з самого початку відбування покарання), такі заохочення не отримані ним в останній період відбування покарання, що передував настанню пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, а отримувалися на протязі майже всього часу відбування покарання, - що не може свідчити про те, що засудженим отримувалися заохочення лише з метою настання формально юридичних підстав для умовно дострокового звільнення, а тому отримання такої кількості заохочень (причому, їх отримання має системний характер) суд розцінює як дійсне, а не мниме (про очі) ставлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, - що є однією із підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України.

Також суд звертає увагу, що в діях засудженого ОСОБА_5 , зокрема, в його поведінці, - вбачається отримання не одного заохочення, не проста повторність отримання заохочень за сумлінну поведінку та добросовісне ставлення до праці (два заохочення), а системність (три і більше заохочень) отримання заохочень, при тому, що системністю, зазвичай, - визнається отримання трьох і більше заохочень, причому, - такі заохочення отримуються засудженим стабільно, на протязі майже рівних проміжків часу, що і споглядається у випадку з засудженим ОСОБА_5 ;

- також суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 з самого початку прибуття в установу виконання покарань в добровільному порядку був працевлаштований, працював, причому, - сумлінно, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та матеріалами особової справи засудженого, показаннями представника установи виконання покарань, та працевлаштований станом на час слухання даного кримінальтного провадження, - працює по контракту на контрагентському об`єкті;

- за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих, чи погашених в установленому Законом порядку, - не має. Даний факт, на думку суду, - свідчить лише про ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 на протязі всього (а не короткого проміжку, чи періодично, з прогалинами) часу відбування покарання не здійснював дії, які суперечать вимогам ст. 81 КК України, ст. 102 КВК України;

- як вбачається з матеріалів кримінального провадження (характеристика на засудженого) та особової справи засудженого, - під час відбування покарання засуджений приймав активну участь в громадському житті установи колонії, виконував роботу з самообслуговування, приймає участь в роботах по благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці;

- що стосується визнання вини, то, засуджений ОСОБА_5 жалкує про скоєне, просив вибачення в потерпілої сторони, намагається в силу своїх можливостей відшкодовувати шкоду, заподіяну злочином, має позитивний намір після гіпотетичного звільнення з місць позбавлення волі влаштуватися на роботу, мати гідну заробітну плату, та, - відшкодовувати в більшому об`ємі шкоду потерпілій стороні, яку визначено за вироком суду;

- що стосується відшкодування шкоди потерпілій стороні, то, як вбачається з матеріалів справи (квитанції по переводу грошових коштів) засуджений ОСОБА_5 практично щомісячно відшкодовужє кошти потерпілій стороні, - в міру можливостей, але стабільно, хоча в цей час і перебуває в місцях позбавлення волі. Дана обставина, на думку суду, - свідчить про щире, а не мниме (про очі) каяття засудженого ОСОБА_5 , визнання ним вини у скоєному злочині;

- засудженим ОСОБА_5 в добровільному порядку відшкодовано процесуальні (судові витрати), (витрати на залучення експерта) в кримінальному провадженні, в якому його було засуджено.

Відповідно, з огляду на вищедосліджені обставини в судовому засіданні, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , яку суд визнає як щире каяття, та яка підтверджена належними та допустимими доказами (характеристика на засудженого, яка видана установою виконання покарань, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, яка видана установою виконання покарань, показаннями представника установи виконання покарань, квитанції про щомісячне відшкодування шкоди, заподіяної злочином, тощо), причому, поведінку засудженого ОСОБА_5 суд розцінює саме як щире розкаювання, а не «мниме, про очі», розкаювання, яке лише спрямоване на застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання;

Відповідно, суд вважає, що відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання, - є співрозмірним з вчиненим ним злочину, його наслідкам, та обставин відбуття ним покарання (поведінка засудженого під час відбування покарання), які судом зазначено вище.

Відповідно, суд вважає, що для наявності оціночних підстав для застосування положення ст. 81 КК України необхідно, щоб засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

- Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд позитивно сприймає характеристику установи відбування покарання щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 по місцю відбування покарання характеризується лише з позитивної сторони, а також суд позитивно сприймає висновок, в якому вказано, що ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовно дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України.

Відповідно, суд, оцінючи поведінку засудженого ОСОБА_5 в розрізі оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України, зазначає, що поведінка засудженого в повній мірі свідчить про його остаточне ставлення на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього може бути застосоване положення ст. 81 КК України, - умовно дострокове звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, суд в даному випадку звертає увагу на положення ст. 6 КВК України.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, отримання 7 (семи) заохочень, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, (в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку), категорично позитивна характеристика установи покарань на особу засудженого, - свідчить, на думку суду, - про систематичність дій засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час всього періоду відбування покарання, що, на думку суду, свідчить про факт правослухняної поведінки, що є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в повному обсязі як формально-юридичних, так і наявність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про задоволення подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_6 , - про умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 , - про застосування до нього положень ст. 81 КК України.

При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від покарання на даній стадії відбування покарання, - не буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , - є обґрунтованим.

Окрім того, суд зазначає, що процес виправлення та перевиховання засудженого підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які наведено вище.

Відповідно, на думку суду, за час відбування покарання засуджений мав заохочення в значній кількості, причому, в їх отриманні вбачається системність, засуджений в добровільному порядку з самого початку відбування покарання влаштувався на роботу, згідно висновку установи виконання покарання характеризується лише з позитивної сторони, та, відповідно, на думку адмінстрації установи виконання покарань заслуговує на застосування до нього положення ст. 81 КК України.

Відповідно, з суб`єктивної сторони суд оцінює залишок невідбутого покарання у виді 3 (три) роки 4 місяці 24 дні, (або 3 (три) роки 146 днів), - позбавлення волі з загалу терміну призначеного покарання, - 7 (сім) років позбавлення волі, - як фактично заключний етап відбування покарання, який з огляду на норми КК України та поведінку засудженого, - дає підставу для суду застосувати пільгу до такого засудженого.

Слід зазначити також те, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо, - що судом зроблено вище шляхом обгрунтування в мотивувальній частині даної ухвали.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав 7 (сім) заохочень, поруч з цим, - не отримував ні одного стягнення, що, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 бажає настання не лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, (відбуття певного строку покарання, по сплину якого можливе застосування пільги), а й бажає настання оціночних підстав, (доведеність, - визнання вини, щирого каяття, добросовісного відношення до праці, сумлінної поведінка, добровільного відшкодування шкоди, завданої злочином, відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні, за яким його було засуджено, тощо).

Отже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що і вбачається в поведінці засудженого ОСОБА_5 на протязі всього часу відбування покарання, що, на думку суду, є достатніми оціночними обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст.. 81 КК України, - з позитивної сторони.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та відповідають положенням ст.. 9 КВК України.

На думку суду, - обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_5 лише позитивних чинників, при повній відсутності негативних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється як судом, так і іншими учасниками процесу, - представником ВК, прокурором, - як лише позитивна, - став на шлях виправлення та виховання.

Суд вважає, що посилання засудженого ОСОБА_8 на його позитиву характеристку за місцем відбування покарання, наявність значної кількості заохочень, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, - свідчить про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, який визначено ст.ст. 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни, що передбачає не тільки відсутність діючих стягнень, а й відсутність як знятих чи погашених в установленому законом порядку стягнень, відсутність факту профілактичних бесід на комісії установи.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, показання представника установи виконання покарань містять достатню кількість даних, які беззаперечно вказують на ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_5 відповідає вищезазначеним критеріям, та є прикладом для наслідування для інших засуджених.

Аналіз характеристики засудженого, дані про повну відсутність стягнень та наявність лише заохочень, дані про відсутність фактів профілактичних бесід за порушення режиму відбування покарання, зміст пояснень представника виправної установи указують на те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці є нормальними для засуджених тієї категорії, які стали на шлях виправлення та перевиховання, і, відповідно, в своїй сукупності свідчать про доведеність засудженим свого виправлення.

Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт виправлення засудженого ОСОБА_5 , остаточного його ставлення на шлях виправлення та перевиховання в позитивному розумінні, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно, суд при вирішенні даного питання враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 , як вбачається з пояснень учасників процесу, зокрема, представника ВК 115, матеріалів провадження, - засуджений своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, щиро розкаявся у скоєному злочині, що, на думку суду, - є безумовною підставою для задоволення подання установи виконання покарання.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 50, 81, ч. 3 ст. 286 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , про умовно дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, пенсіонера, має на утриманнінеповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 25 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 20.07.2022 року);

- 20 липня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року залишено без змін, -

- який з 31.07.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 05.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, громадянина України, пенсіонера, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 25 січня 2022 року Вишгородським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 20.07.2022 року);

- 20 липня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої аеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок Вишгородського районного суду Київської області від 25 січня 2022 року залишено без змін, -

- який з 31.07.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 05.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - умовно достроково на 3 (три) роки 4 місяці 24 дні, (або на 3 (три) роки 146 днів),- без скасування призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб.

Суддя: ОСОБА_1