ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1403/24

Провадження № 11-кп/820/219/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 13.12.2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розсохувата Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, особи з інвалідністю 3 групи, військовозобов`язаного, раніше судимого: 23 червня 2016 року вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; 14 листопада 2016 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі; 26 вересня 2018 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі; 07 серпня 2020 року вироком Старосинявського районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки 6 місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені ст..76 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий корисливий злочин.

Так, в період часу з 10 год. 00 хв. 22 липня 2024 року по 08 год. 00 хв. 08 серпня 2024 року (більш точний час вчинення кримінального правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до домогосподарства АДРЕСА_2 .

Тоді ж, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення та наживи, достовірно знаючи про дію на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, неодноразово продовженого Указами Президента України, востаннє №469/2024 від 23 липня 2024 року, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов на територію вищевказаного домогосподарства, підійшов до житлового будинку та шляхом розбиття вікна проник у приміщення будинку вказаного домогосподарства, після чого у житловій кімнаті виявив належне потерпілій ОСОБА_8 майно, а саме: бувший у використанні ноутбук марки «ASUS» моделі «X55VD» (X55VD-SX002D) чорного кольору із зарядним пристроєм до нього вартістю 4500,00 грн., бувший у використанні WI-FI роутер марки «TENDА» вартістю 350,00 грн., WI-FI роутер марки «ONU EPON РНІСОММ» вартістю 150,00 грн., бувший у використанні цифровий ефірний приймач TV тюнер Т2 марки «PROWEST PW-2017» вартістю 250,00 грн., бувший у використанні TV тюнер «Xiaomi» моделі «Мі Box Mini 6.0 TV BOX» вартістю 250,00 грн., бувші у використанні два мережеві подовжувачі довжиною 5 метрів кожний перетином 3 мм x 1,5 мм вартістю 730,00 грн., які вирішив викрасти.

Після цього, ОСОБА_6 взяв у руки вказане майно, по черзі виніс його через вікно на подвір`я, та покинув місце події із викраденим майном і таким чином таємно його викрав, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 6230,00 грн.

В апеляційній скарзі прокурор прохає скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду - скасуванню в частині звільнення від відбування покарання із ухваленням нового вироку, за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікація його дій апелянтом не оскаржується.

Потерпіла належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Окрім того, відповідно до ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Також, обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При ухваленні вироку стосовно ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, внаслідок чого останній неправомірно звільнений від відбування покарання.

Зокрема, місцевим судом в достатній мірі не враховано те, що ОСОБА_6 раніше 4 рази судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, за які тричі відбував реальні міри покарання, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, з проникненням у житло та викраденням побутової техніки, а не життєво необхідних товарів, заподіяні збитки потерпілій, ні під час досудового розслідування, ні під час судового провадження в повній мірі їх не відшкодував, даний злочин ним вчинено лише через 5 місяців після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про виключно негативну характеристику обвинуваченого і небажання вести законослухняний спосіб життя.

У вироку зазначено, але в достатній мірі не враховано, відсутність у обвинуваченого офіційної роботи, будь-яких доходів, а отже - і засобів до існування, а тому, призначивши йому покарання та звільнивши від його подальшого відбування на підставі ст. 75 КК України, що жодним чином не буде сприяти його подальшому виправленню.

Висновки суду щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі та звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком ґрунтуються лише на матеріалах, що характеризують особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, є особою з інвалідністю 3 групи, обставинах, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необгрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (див. постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання і ухвалити свій вирок у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , згідно до ст. 65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, та обставини його вчинення, суспільну небезпеку цього злочину, особу обвинуваченого, який має негативне ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), повністю визнає свою вину, щиро кається, не одружений, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, не працює офіційно, однак має тимчасовий заробіток, є особою з інвалідністю 3 групи, є військовозобов`язаним, проте на військову службу до Збройних Сил України не призивався, компрометуючих даних до Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області відносно нього не надходило і до адміністративної відповідальності органом місцевого самоврядування не притягувався, раніше неодноразово судимий, не перебуває на диспансерному обліку в лікаря нарколога, однак перебуває під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра, скоєне кримінальне правопорушення відповідно до ст..12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відшкодування шкоди перед апеляційним розглядом не може слугувати підставою для залишення вироку без змін.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання.

В рішенні від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання, КСУ зазначив:

«Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину»

«Закон не може ставити в більш несприятливе становище винних осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, порівняно з винними особами, які вчинили більш тяжкі злочини».

В рішенні від 15 червня 2022 року у справі щодо індивідуалізації юридичної відповідальності КСУ зазначив:

«Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, передбаченого відповідним кримінальним законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 13.12.2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати в частині звільнення від відбування покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На цей вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку.

Судді: