печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1587/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі адвоката ОСОБА_3 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Голвного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 06.12.2024 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту у межах кримінального провадження № 0000609 від 01.07.2020 та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 06.12.2024 про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту у межах кримінального провадження № 0000609 від 01.07.2020 та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що в межах кримінального провадження № 0000609 від 01.07.2020 він звернувся до слідчого з клопотанням від 02.12.2024 про відновлення досудового розслідування 0000609 від 01.07.2020. Проте 06.12.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Голвного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 відмовила у задоволенні вказаного клопотання, про що винесла постанову, яку скаржник вважає незаконною, постановленою з порушеннями положень КПК України та такою, що підлягає скасуванню, в наслідок її незаконності та необґрунтованості.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити.

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечував, оскільки вважає постанову законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Слідчий, що здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечувала, зазначивши, що кримінальне провадження зупинено у зв`язку із неможливістю проведення слідчих дій під час дії воєнного стану.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення процесуальних дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000609 від 01.07.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

02.12.2024 захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого з клопотанням про відновлення досудового розслідування 0000609 від 01.07.2020.

Постановою від 06.12.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Голвного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 у задоволенні вказаного клопотання відмовив.

Зі змісту постанови вбачається, що в обґрунтування відмови в задоволенні клопотання слідчий вказав, що адвокат ОСОБА_7 вказує на необхідність завершення процесуальних дій відносно ОСОБА_6 , що підтверджують відсутність причетності останнього до події кримінального правопорушення, однак не вказує які саме процесуальні дії необхідно провести та встановленню яких обставин буде сприяти їх проведення. Поряд з цим, слідчий вказує, що на даний час у кримінальному провадженні проведено весь необхідний та можливий обсяг слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення та дослідження фактів, що мають доказове значення та підтверджують причетність підозрюваних осіб до вчиненого кримінального правопорушення.

За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, так як постанова містить зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття, їх обґрунтування, а вимоги сторони захисту не містять обгрунтованих підстав для вчинення вказаних ними у клопотанні дій.

Крім того, відповідно до положень ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Тобто слідчий не зобов`язаний, в обов`язковому порядку, задовольнити клопотання.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, заявником не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували підставою для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2, 7, 9, 22, 26, 40, 220, 223, 303, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1