Номер провадження:1-кп/521/69/19
У Х В А Л А

25 березня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

перекладач - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

в присутності обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 331 КПК України питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні: ОСОБА_6 , за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187 та ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Сторона обвинувачення в судовому засіданні просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на її думку свідчать про їх наявність.

Сторона захисту просила не продовжувати запобіжний заход у вигляді тримання під вартою, наводячи доводи на підтвердження своєї позиції.

ОСОБА_6 обвинувачуються, у скоєні злочинів проти власності, в тому числі, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів. У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»). Суд вважає, що з урахуванням дати скоєння злочину, тяжкість покарання вже може свідчити про наявність ризику переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), проте може бути прийнято судом до уваги.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєні злочину під час тривання іспитового строку за скоєння іншого злочину проти власності, що з урахуванням відсутності постійного місця роботи у обвинуваченого може свідчити про наявність ризику вчинення іншого злочину ( п.5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

При вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік обвинуваченого та стан його здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою, ступень міцності соціальних зв`язків у місті постійного проживання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд також враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При цьому суд приймає до уваги строк перебування обвинуваченого під вартою, що спонукає суд застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний заход у вигляді застави з урахуванням встановлених ризиків, на підставі ст. 182 та ч.4 ст. 183 КПК України у вигляді застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Продовжити запобіжний заход у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 на 60 днів, тобто з урахуванням попередньої ухвали суду до 02.06.2019 року, включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 96 050 гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу.

У разі внесення застави, покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до суду;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1