справа № 705/4984/24
провадження № 1-кп/691/199/25
У Х В А Л А

26 березня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судових засідань ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

( участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_7

потерпіла ОСОБА_8

( участь в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів)

законний представник потерпілої ОСОБА_9

( участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)

представник потерпілої ОСОБА_10

( участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000704 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.5 ст.407 КК України,-

встановила:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває на підставі ухвали Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року про зміну підсудності кримінальне провадження №0000704 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152,ч.6ст.152, ч.5ст.407 КК України.

27 вересня 2024 року у кримінальному провадженні постановлено ухвалу колегією суддів Городищенського районного суду Черкаської області про прийняття судової справи до провадження і призначення підготовчого засідання з викликом учасників процесу до суду.

14 грудня 2024 року за вхідним №7054/24 до Городищенського районного суду Черкаської області від представника потерпілої ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 надійшов цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, в порядку ст.128 КПК України.

25 березня 2025 року за вхідним №ЕП-883/25 від прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Відповідно до положень ст. 314 КПК України першочерговим завданням підготовчого судового засідання є вирішення питання про можливість призначення судового розгляду, у зв`язку з чим, суд з`ясовує, чи наявні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 314 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту, не вбачає, підтримав подане клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого. В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовому званні старший солдат, наприкінці грудня 2023 року, більш точної дати та конкретної години події встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим, знаходячись в окремій кімнаті житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сімейних відносинах, як вітчим та падчерка і фактично являючись особою, яка повинна займатися її вихованням, за місцем спільного проживання, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом малолітньої падчерки ОСОБА_8 , на статеву свободу та статеву недоторканість, використовуючи свою значну фізичну перевагу, будучи значно старше за цю дитину, достовірно знаючи про її малолітній вік, а саме не досягнення нею чотирнадцятирічного віку, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активний опір, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_6 з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди.

Він же, в період з середини лютого 2024 року по 04 травня 2024 року, більш точної дати та конкретної години події встановити в ході досудового розслідування не виявилося можливим, знаходячись в окремих кімнатах житлових будинків за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , перебуваючи з малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сімейних відносинах, як вітчим та падчерка і фактично являючись особою, яка повинна займатися її вихованням, за місцем спільного проживання, діючи повторно, умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом малолітньої падчерки ОСОБА_8 , на статеву свободу та статеву недоторканість, використовуючи свою значну фізичну перевагу, будучи значно старше за цю дитину, достовірно знаючи про її малолітній вік, а саме не досягнення нею чотирнадцятирічного віку, що відповідає її зовнішнім фізичним, фізіологічним даним, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активний опір, систематично, здійснивши, щонайменше 10 статевих актів, вчиняв дії сексуального характеру, пов`язані з оральним та анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_6 з використанням своїх геніталій без її добровільної згоди.

Він же, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у військовому званні старший солдат, діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-Х1У від 24.03.1999, та ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 06 травня 2024 року о 07 год. 50 хв., діючи з прямим умислом, з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, не з`явився вчасно без поважних причин на службу в умовах воєнного стану до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки, 16 травня 2024 року, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_1 і заявив про себе.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 з клопотанням прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ознайомлені, заперечили проти, просили змінити на інший запобіжний захід у виді домашнього арешту, та не заперечили проти призначення судового розгляду і прийняття цивільного позову до провадження.

Потерпіла ОСОБА_8 , законний представник потерпілої ОСОБА_9 та представник потерпілої ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому, просили призначити судовий розгляд та розглядати поданий цивільний позов у кримінальному провадженні №0000704, спільно з обвинувальним актом.

Колегія суддів, розглянувши клопотання прокурора, цивільний позов представника потерпілої, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задоволити, а цивільний позов прийняти до провадження та вирішити питання про закриття підготовчого судового засідання, в силу наступного.

Дане кримінальне провадження підсудне Городищенському районному суду Черкаської області.

Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження суд не вбачає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, не встановлені.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

На підставі ст. 62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та те, що правом звернення з цивільним позовом потерпіла наділена до початку судового розгляду кримінального провадження, форма і зміст позовної заяви відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства, колегія суддів приходить до висновку щодо прийняття заявленого цивільного позову до розгляду в межах кримінального провадження.

Частиною 1 статті 26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Розділом II КПК України передбачено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно статті 131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У підготовчому засіданні встановлено, що 27 вересня 2024 року до Городищенського районного суду Черкаської області, згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, за визначеною підсудністю, надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000704 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000704 призначено підготовче судове засідання з викликом учасників процесу.

Слідчим суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області, 30 жовтня 2024 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 28 грудня 2024 року.

В подальшому, колегією суддів Городищенського районного суду Черкаської області 19 грудня 2024 року продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 16 лютого 2025 року та ухвалою суду від 05 лютого 2025 року до 05 квітня 2025 року.

Подане прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлене тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.5 ст.407 КК України, встановленням в ході досудового розслідування наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

За наявності клопотання суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. Підставою для обрання та продовження в подальшому запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою стали достатні наявні ризики зазначені прокурором.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме є доведеним ризик, визначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений достовірно обізнаний про тяжкість покарання може переховуватись від суду, з метою подальшого ухилення від кримінальної відповідальності, остільки усвідомлює, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, та невідворотність покарання можуть спонукати його до переховування. Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які не допитані у судовому засіданні, в тому числі понятих та осіб, які надали добровільну згоду на проведення за їх участю слідчих дій, а тому є досить великий ризик щодо впливу на вказаних осіб з метою зміни їх показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності або зменшення її. Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, у виді вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурор мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інший злочин, чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.

За змістом статті 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту, продовження такого обраного запобіжного заходу та до часу розгляду клопотання прокурора не змінилися обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і не змінилися обставини, які давали б суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід. Будь-яких обставин про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність доказів, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та могли свідчити, що стан здоров`я не дозволяє йому перебувати в Державній Установі «Черкаський слідчий ізолятор», відсутні.

Рівнозначним за суворістю запобіжним заходом триманню під вартою є застава, оскільки закон передбачає обов`язкове визначення її розміру, як альтернативного запобіжного заходу. Разом з тим, зважаючи на особливості подій кримінальних правопорушень та об`єкти суспільних відносин, на які вони посягають, зокрема те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, так як такі скоєно проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, яка є малолітньою, питання визначення розміру застави колегією суддів не розглядається, клопотань від учасників процесу про застосування застави не надійшло.

При прийнятті рішення за клопотанням прокурора про продовження дії запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що наведені прокурором ризики для продовження строків тримання під вартою, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися є належним чином обґрунтовані та мотивовані, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних рішень суду. Колегія суддів бере до уваги та враховує пояснення в цій частині законного представника ОСОБА_9 , про те що обвинувачений і потерпіла та свідки є жителями одного населеного пункту, що не виключатиме можливих зустрічей, спілкування, впливу та може негативно відобразитися на психічному стані здоров`я неповнолітньої потерпілої.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді слід визнати наступним: прокурор, обвинувачений (цивільний відповідач), захисник (представник цивільного відповідача), потерпіла (цивільний позивач), законний представник потерпілої, представник потерпілої (представник цивільного позивача), свідки.

Керуючись ст.ст. 128, 177, 178, 183, 194, 199, 206, 314-317, 331, 350, 372 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000704 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.5 ст.407 КК України, призначити до судового розгляду у закритому судовому засіданні в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області 04 квітня 2025 року 11 годині 00 хвилин, з участю сторін кримінального провадження.

Кримінальне провадження розглядати колегіально у складі суду: головуючий суддя ОСОБА_1 , члени колегії - суддя ОСОБА_2 , суддя ОСОБА_3 ..

Клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу обвинуваченому в кримінальному провадженні №0000704 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.152, ч.6 ст.152, ч.5 ст.407 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 травня 2025 року з утриманням в Державній Установі «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Прийняти до провадження цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в порядку ст.128 КПК України в кримінальному провадженні №0000704.

Роз`яснити представнику позивача, позивачу (потерпілій), обвинуваченому (відповідачу), захиснику (представнику відповідача) права та обов`язки цивільного позивача та цивільного відповідача під час розгляду кримінального провадження.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву та письмових доказів, які підтверджують заперечення проти позову, надіславши одночасно копії іншим учасникам справи. Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк, встановлений судом для подання відзиву.

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, а відповідач заперечення протягом 10 днів з дня їх отримання.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи - відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, є їх правом. У разі не наданння таких стороною у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинуваченого (цивільного відповідача), захисника (представника цивільного відповідача), потерпілу (цивільного позивача), законного представника потерпілої, представника потерпілої (представника цивільного позивача), свідків.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_6 під розпис з ухвалою суду.

Копію ухвали суду направити до Державної Установи «Черкаський слідчий ізолятор», для виконання.

На ухвалу суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3