Номер провадження:1-кс/521/3743/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2024 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що 07.12.2024 року до чч ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення оператора 102, про те, що за адресою: м. Одеса, вулиця Богдана Хмельницького, біля будинку № 14, поліцейським під час несення служби, у зв`язку з порушенням комендантської години було зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав паспорт громадянина України з явними ознаки підробки.
У період часу з 00:54 по 01:00 години 07.12.2024, дізнавачем сектору дізнання ВП № 3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області страшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 проведено огляд місця події за адресою: м.Одеса, вулиця Богдана Хмельницького, біля будинку № 14.
В результаті проведення огляду за вищезазначеною адресою виявлено та вилучено: паспорт громадянина України на ім`я - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 02.09.1998 Приморським РВ УМВС України в Одеській області, який упаковано у сейф пакет НПУ ICR 0193120.
07.12.2024 проведено огляд предмету, а саме спеціального сейф-пакету НПУ ICR 0193120, в якому знаходився бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 02.09.1998, з наявними ознаками заміни первісних фотознімків на сторінці № 1 та № 3, який упаковано у спеціальний сейф-пакет НПУ ICR 0193122.
Таким чином, вилучений бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 02.09.1998, з наявними ознаками заміни первісних фотознімків на сторінці № 1 та № 3 відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, тому з метою збереження речових доказів та проведення експертиз, виникли підстави звернутись до слідчого судді для накладення арешту на вищевказане посвідчення.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 02.09.1998, з наявними ознаками заміни первісних фотознімків на сторінці № 1 та № 3, який має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні
Постановою дізнавача від 07.12.2024 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст. 70 КПК України є збереження речових доказів.
Дізнавач СД ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надала до суду заяву відповідно до змісту якої просила здійснити розгляд клопотання за відсутності її та прокурора, просила клопотання задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_5 , в якого воно було вилучено, надав до суду заяву відповідно до змісту якої просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності, проти клопотання дізнавача не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що дізнавач своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання дізнавача.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. Отже, наведеною вимогою законодавства передбачено зазначення в ухвалі слідчого судді лише заборони та обмеження щодо розпорядження або користування майном, тому слідчий суддя із врахуванням вимог клопотання дізнавача про арешт майна із забороною користування, розпорядження та відчуження, приходить до висновку про зазначення в ухвалі слідчого судді заборони користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання дізнавача - задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно 07.12.2024 року під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вулиця Богдана Хмельницького, біля будинку № 14:
-бланк паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 02.09.1998, з наявними ознаками заміни первісних фотознімків на сторінці № 1 та № 3, який упаковано у сейф пакет НПУ ICR 0193122.
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити дізнавачу та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1