Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1834/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/146/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 ДО 04.04.2025 року.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України та існують ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що його підзахисний повністю визнав вину, раніше не судимий.

Вважає, що слідчий суддя необґрунтовано застосував найсуворіший запобіжний захід.

Стверджує, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України недоведені прокурором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочину, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання.

Згідно з підозрою, 03.02.2025 близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , кулаком правої руки наніс ОСОБА_9 не менше двох ударів в область обличчя та голови. В подальшому ОСОБА_6 , дістав з-під ліжка невстановлений у ході досудового розслідування предмет, яким ймовірно являвся молоток з металевою ударною частиною, та, тримаючи вказаний предмет у правій руці, наніс бойком зазначеного предмету ще не менше двох ударів в область обличчя та голови ОСОБА_9 ,

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому верхньої щелепи, забійної рани інфраорбітальної ділянки справа, вушної раковини, тім`яної ділянки справа.

В подальшому ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 скинув його з ліжка на підлогу, та тримаючи в правій руці предмет, яким, ймовірно, являвся молоток з металевою ударною частиною, наніс бойком зазначеного предмета не менше двох ударів по голові ОСОБА_10 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця, так як його протиправні дії були припинені сторонньою особою, а саме ОСОБА_11 .

У результаті неправомірних дій з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої черепно-мозкової травми, перелому склепіння з переходом на основу черепа, геморагічного забою головного мозку, дисклокаційного синдрому в стадії грубої декомпенсації.

04.02.2025 року о 11:15 год., ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

Слідчий суддя достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

При цьому, колегія суддів враховує тяжкість кримінальних правопорушень, суворість покарання яке може загрожувати ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, що в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому домашній арешт за місцем проживання підозрюваного, яке є місцем вчинення особливо тяжкого злочину, згідно з підозрою, на думку апеляційного суду не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Доводи сторони захисту, що ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України недоведені прокурором є необґрунтованими.

Враховуючи, що досудовим розслідування на даний час не встановлено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме предмету, яким було спричинено тілесні ушкодження потерпілим, а тому ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України існує на даний час.

Крім того, потерпілі у вказаному кримінальному провадженні є товариші підозрюваного, а свідок особа, яка винаймає кімнату у будинку підозрюваного, тому ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченої. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченої, характером злочину у якому вона обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченою правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 05 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: