У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в режимі відеоконференції з КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, кримінальне провадження за № 0000378 від 26 березня 2022 року, за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2022 року близько 16 год. 25 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Електрозаводська, 39, м. Ужгород, КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області», а саме в палаті № 3, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , 1972 року народження, підійшовши зі спини, застосував щодо останнього прийом удушення, в результаті якого він разом із ОСОБА_7 впали на підлогу, та утримував його за шию, допоки ОСОБА_7 не перестав подавати ознаки життя.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 20.09.2022 № 108, зробленим на підставі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000378 від 26.03.2022, у відношенні факту смерті з урахуванням даних медичної картки хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 357 з КНП «Закарпатський ОМЦПЗ та МЗ» ЗОР, даних результату спеціалізованого вузькопрофільного лабораторного методу дослідження (гістологічного) судово-медичної гістологічної експертизи гістологічних об`єктів (речових доказів) від його трупу, смерть ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з механічною асфексією внаслідок здавлення органів шиї руками. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 явилося гостре кисневе голодування внаслідок порушення дихання через здавлення органів шиї.

Висновком судово-психіатричної експертизи, проведеної КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» № 55 від 28.04.2022, встановлено, ОСОБА_6 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді біполярного афективного розладу, маніакального епізоду з психотичними симптомами. Психічний стан ОСОБА_6 позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та позбавляє у теперішній час.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки, передбачені ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повністю підтверджується дослідженими доказами, а саме:

Показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що померлий ОСОБА_7 є її сином. Приблизно з 2009 року він був визнаний особою з інвалідністю 2 групи. В осінньо-весняний період у нього відбувалися загострення, і він поводив себе неадекватно, у зв`язку з чим періодично проходив лікування в психіатричному відділенні Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, що знаходиться за адресою: вул. Електрозаводська, 39 в м. Ужгороді.

Орієнтовано 24.03.2022, вона попросила ОСОБА_9 сходити в магазин. Як стало відомо згодом, після того як ОСОБА_9 вийшов з дому, це було близько 21 години, у дворі будинку сталася бійка, і всіх, хто був у дворі, поліцейські, які приїхали на місце події, забрали. Так, ОСОБА_9 опинився у психіатричному відділенні Закарпатського обласного наркологічного диспансеру.

26.03.2022 після обіду онук, якому зателефонували з лікарні, повідомив їй, що син помер.

Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який показав, що 26.03.2024 він заступив на добове чергування у складі екстренної медичної допомоги на посаді лікаря. Близько 16-ї години на телефон чергового надійшов виклик із психдиспансера за адресою: АДРЕСА_2 . Прибувши на місце, їх зустрів працівник даного закладу, та провів до туалету, де на підлозі лежав мужчина, якому санітар проводив непрямий масаж серця. Перевірили у постраждалого ротову порожнину на наявність сторонніх предметів, яких виявлено не було. ОСОБА_11 не прощупувався, дихання не було, у зв`язку з чим він послав за дефібрилятором. Почали проводити серцево-легеневу реабілітацію. Так як час зупинки серця не був відомий, реанімаційні заходи вживали, згідно з протоколом, приблизно хвилин тридцять - сорок, однак, вони виявились неуспішними. Було констатовано смерть ОСОБА_8 та повідомлено поліцію.

Показами допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , який показав, що працює санітаром у психіатричному відділенні КНП "Закарпатський обласний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області по вул. Електрозаводська, 39, в м. Ужгороді. Зранку 26.03.2022 він заступив на чергування. Разом з ним на зміні був ще один санітар ОСОБА_13 та медсестра ОСОБА_14 . Як завжди, заступивши на чергування, провели всі передбачені заходи, все було спокійно. ОСОБА_6 знаходився в палаті № 3 разом з ОСОБА_7 . У другій палаті був один пацієнт. 2-а і 3-я палати знаходяться під посиленим наглядом, повністю проглядаються з маніпуляційної, крім туалету, який проглядається частково. На обід всіх покормили, кому треба зробили уколи, проконтролювали прийом таблеток, видали у встановленому порядку сигарети через роздаточні двері. До кожної палати є своя окрема туалетна кімната. Внутрішні двері між палатою та туалетом не зачиняються, щоб пацієнти мали вільний доступ до туалету у разі потреби у будь-який час. До кожної палати є два входи: один через вхідні двері з коридору до палати, інший - через вхідні двері з коридору в туалет. Обоє дверей, що ведуть до палати з коридору чи безпосередньо чи через туалет, завжди зачинені в цілях безпеки. Постійно здійснюється перевірка дверей, чи вони зачинені. Сигарети палити просив загиблий. Він особисто дав йому сигарети через роздаточні двері. ОСОБА_6 із загиблим спокійно розмовляли. Все було в порядку. Так як після обіду, згідно встановленого режиму, прогулянка, він взяв ключі та пішов перевіряти двері на прогулянку в задній дворик. Був відсутній хвилини три. Коли повернувся, побачив як ОСОБА_6 на підлозі тримає ОСОБА_7 в сидячому положенні ззаду руками за шию. Одразу, разом з медсестрою розійняли руки ОСОБА_6 та відвели його в бік. Так як ОСОБА_7 не дихав, почав робити йому непрямий масаж серця, допоки не приїхала швидка, медики якої продовжили проводити реаніммаційні заходи, які були безуспішними. Згодом було констатовано смерть ОСОБА_7 та викликано поліцію.

Показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 , яка показала, що є бабусею ОСОБА_6 .. Разом зі своєю донькою ОСОБА_16 та онуком ОСОБА_17 приїхали в Закарпатття через війну. на час початку якої вони постійно проживали у м. Києві. У зв`язку з військовими діями, постійними обстрілами ОСОБА_17 став дуже збудженим. Через кілька днів як приїхали до Закарпаття, ОСОБА_17 почав скаржитись на сильний головний біль. Він постійно казав, що його хочуть вбити, бігав, кричав, закривав штори на вікнах, бо йому здавалося, що через вікна лізуть "кацапи", які хочуть його вбити. Ховася під одіяло. У нього пропав сон. Заспокійливі пігулки не допомагали. Вони не знали як його заспокоїти. Їм порадили звернутися до психлікарні в м. Ужгороді. 25.03.2022 вони привезли ОСОБА_17 до КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області", що розташований по вул. Електрозаводській в м. Ужгороді, та залишили ОСОБА_17 в лікарні, сподіваючись, що йому нададуть необхідну допомогу. Їх запевнили, що все буде добре, за ним доглядатимуть належним чином. Вранці 26.03.2022 вони телефонували до лікарні з метою з`ясувати, як себе почуває ОСОБА_17 , на що їм відповіли, що все спокійно. Але цього ж дня ввечері їм зателефонували та повідомили, що під час перебування в лікарні, між її онуком та іншим пацієнтом виникла сутичка, в ході якої ОСОБА_17 його задушив. Після того як вони прибули до закладу, ОСОБА_17 повідомив їм, що його сусід по палаті ОСОБА_9 у туалеті хотів його вбити, а він захищався від нього.

З пояснень ОСОБА_6 , наданих у судовому засіданні, вбачається, що з початком повномасштабної війни він перебував у сильному стресі, внаслідок чого у нього з`явились панічні атаки. Через три тижні він з батьками поїхав до ОСОБА_18 . У нього пропав сон. Він вирішив звернутися за медичною допомогою. Батьки знайшли лікарню. Інцидент стався наступного дня. За півтора доби до нього ніхто не підходив, не оглядав, лікування не призначав. Він пішов в туалет випити води та вмитись. ОСОБА_9 зайшов за ним, палив цигарку. Недопалок від цигарки ОСОБА_9 кинув у нього. Недопалок попав у руку, і від цього залишився слід. Він підійшов до ОСОБА_9 та запитав у нього, що він робить. Той наступав на нього, і він відійшов до стіни. ОСОБА_9 намагався його вдарити лівою і правою рукою. ОСОБА_6 завалив його на землю, однією рукою обхопив шию, іншу тримав напоготові для захисту від ударів ОСОБА_9 . Кликав санітарів, однак, вони не прийшли. ОСОБА_19 прийшов, коли ОСОБА_9 перестав дихати. За час перебування у лікарні з ОСОБА_9 не було жодних конфліктів - він весь час спав. Іноді без дозволу ОСОБА_6 брав його речі. Наміру вбивати потерпілого у нього не було, вважає свої дії самообороною.

Окрім показань потерпілої та свідків, вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання, підтверджується також дослідженими у ході судового розгляду справи письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події - палати № 3 КНП "Закарпатський обласний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області по вул. Електрозаводська, 39, в м. Ужгороді від 26.03.2022, у ході якого було виявлено та вилучено такі речі: металеву коробку з маркуванням "Bond" з кишені потерпілого, 3 відрізки типу "скотч" зі слідами папілярних ліній рук, цукерки з кишені, у туалетній кімнаті - недопалок із стертим маркуванням, змив з підлоги;

- протоколом проведення слідчого експеременту від 26.04.2022, у ході проведення якого ОСОБА_6 розповів та продемонстрував обставини вчинення ним суспільно-небезпечного діння;

- протоколом затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порядку ст. 208 КПК України від 26.03.2022;

- висновком судово-медичної експертизи № 154 від 26.04.2024, відповідно до якого смерть громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,настала внаслідок механічної асфіксії, яка виникла від аспірації шлункового вмісту у дихальні шляхи (трахею, великі та малі бронхи) і була зумовлена блювотним рефлексом.

При судово-медичному дослідженні трупа громадянина ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів на шкірних покривах передньо-бічної поверхні нижньої частини шиї справа ближче до ключиці; синців на шкірних покривах передньої поверхні грудної клітки в ділянці середньої третини тіла грудини більше справа, передньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, середньої третини лівого передпліччя по передній поверхні, саден на шкірних покривах тильної поверхні 2-го, 3-го пальця правої кисті та 2-го пальця лівої кисті, нижньої третини лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні; наслідок тілесного ушкодження - рубець на шкірних покривах лобної ділянки голови зліва.

Тілесні ушкодження у виді підшкірних крововиливів на шкірних покривах передньо-бічної поверхні нижньої частини шиї справа виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму здавлення, якими могли бути руки сторонньої особи, є прижиттєвими, стосовно живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень та не знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Тілесні ушкодження у виді синців виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення, є прижиттєвими, стосовно живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень та не знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті.

Тілесні ушкодження у виді саден виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму тертя-ковзання є прижиттєвими, стосовно живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень та не знаходяться в причинному зв`язку із настанням смерті.

Тілесні ушкодження у виді: переломів ребер зліва: 2-6-го по середньо-ключичній лінії, 5-6-го по пригрудинній лінії з помірними крововиливами у ділянках переломів ребер виникли в атональному періоді внаслідок проведення реанімаційних заходів, а саме непрямого масажу серця.

Тілесні ушкодження у виді: підшкірного крововиливу на шкірних покривах правого ліктьового згину, на фоні якого розташований крапковий слід від проколу шкіри, виникли внаслідок медичних маніпуляцій, а саме внутрішньовенної ін`єкції.

Рубець зі слідами від швів на шкірних покриіах лобної ділянки голови зліва є наслідком загоєння рани.

Враховуючи умови зовнішнього середовища, в якому знаходився труп та характер трупних змін, можна допустити, що з моменту настання смерті до судово-медичного дослідження трупа громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшло біля 16-24 годин.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа громадянина ОСОБА_7 алкоголю не виявлено.

- висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 55 від 28.04.2022, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді біполярного афективного розладу, маніакального епізоду з психотичними сиптомами. Психічний стан ОСОБА_6 позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та позбавляє у теперішній час.

Згідно з даним висновком, на час проведення експертизи ОСОБА_6 потребує застосування примуосивх заходів медичного характеру лікування у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

- додатковим висновком судово-психіатричної експертизи № 3/22 від 17.05.2022, проведеної експертами Ужгородського районного відділення судово-медичної експертизи, згідно з яким, для визначення можливого причинно-наслідкового зв`язку між здавленням шиї громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , руками сторонньої людини та можливим виникненням блювоти необхідно призначити комісійну судово-медичну експертизу;

- висновком комісійної експертизи № 19 від 31.05.2022, проведеної Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи, згідно з яким, оскільки, шизофренія - це психічне захворювання, що є наслідком поєднання генетичної схильності і впливу середовищного стресу, то в даному конкретному випадку походження блювотного рефлексу, а відповідно і безпосередня причина смерті, носить нервово-емоційне походження. Блювотний рефлекс буває екзогенного (зовнішнього), ендогенного (внутрішнього) нервово-емоційного і гематогенно-токсичного походження. У даному конкретному випадку - екзогенний (зовнішній) фактор виникнення блювотного рефлексу у гр. ОСОБА_7 можна виключити, оскільки відсутні для даного виду блювотного рефлексу ознаки - переломи рожків під`язикової кістки чи хрящів гортані, масивні, глибокі крововиливи по ходу магістральних судин чи в глибокі м`язи шиї. Підшкірні крововиливи на шкірних покривах шиї - носять поверхневий характер і більш характерні не для вдавлення сторонньою рукою органокомплексу шиї (відсутні осаднення від нігтів навколо синців, та характерна локалізація їх), а для натиснення пальцями руки сторонньої людини під час бійки, які не знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Сильне емоційне збудження за рахунок сварки і послідуючої бійки, скоріше за все привело до виникнення нервово-емоційного походження блювотного рефлексу, за рахунок різкого розладу мозкового кровообігу (сильний емоційний стрес), до напівобморочного стану за рахунок гострого судинного колапсу, з послідуючим виникненням блювотного рефлексу, що і привело до безпосередньої причини смерті гр. ОСОБА_7 , а саме - механічної асфіксії - внаслідок закриття дихальних шляхів шлунковим вмістом з потраплянням його в глибокі структури легень. Навіть якби гр. ОСОБА_20 не був обмежений в рухах, нервово-емоційний блювотний рефлекс все одно призвів би до аспірації блювотних мас в глибокі структури легень.

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 108 від 20.09.2022, проведеної Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи, згідно з яким смерть гр. ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з механічною асфіксією внаслідок здавлення органів шиї руками, на що вказують як видові ознаки даного виду смерті, а саме: підшкірні крововиливи у кількості п`яти (овальної форми розмірам 0,3x0,2 см до 1,0x0,5 см) передньо-бічної поверхні нижньої частини справа, так і ознаки швидкої смерті (загальноасфіктичні ознаки), а саме: рясні насичені розлиті трупні плями, розширені і кровенаповнені судини сполучнотканинних оболонок повік, рідкий стан крові в серцево-судинній системі, переповнення рідкою кров`ю правої половини серця, дрібноплямисті крововиливи у м`які тканини голови, під апоневрозом, дрібнокрапкові крововиливи під зовнішньою облонкою серця і легенів, набряк головного мозку та легенів, вогнища крайової емфіземи легенів, різке венозне повнокрів`я внутрішніх органів.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 явилося гостре кисневе голодування внаслідок порушення дихання через здавлення органів шиї.

Згідно з записами у медичній карті стаціонарного хворого № 357 з КНП "Закарпатський ОМЦПЗ та M3" ЗОР, біологічна смерть ОСОБА_7 констатована 26.03.2022 року о 16:20, що не суперечить стану трупних явищ, який описаний при судово-медичній експертизі трупа.

Закрита травма шиї у вигляді п`яти вогнищевих обмежених овальних підшкірних крововилів передньо-бічної поверхні нижньої частини шиї справа, у сукупності з загальноасфіктичними ознаками, які були виявлені при розтині, свідчать про те, що ця травма, у момент її заподіяння, призвела до розвитку небезпечного для життя стану - незворотної механічної асфіксії внаслідок стрімкого порушення дихання, що супроводжувалося гострим кисневим голодуванням та закінчилася смертю постраждалого.

Дані тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шиї із п`ятьма підшкірними крововиливами передньо-бічної поверхні нижньої частини шиї справа, які були на трупі ОСОБА_7 , мають ознаки прижиттєвого походження і утворилися незадовго до настання смерті з давністю, яка обчислюється десятками секунд - декількома хвилинами. На це вказують: відсутність будь-яких інших причин, що могли викликати смерть ОСОБА_7 , окрім механічної асфіксії від травматичних впливів, характер та колір підшкірних крововиливів нижньої частини шиї справа в сукупності з загальноасфіктичними ознаками - рясними насиченими розлитими трупними плями, розширеними і кровонаповненими судинами сполучнотканинних оболонок повік, рідким станом крові в серцево-судинній системі, переповнення рідкою кров`ю правої половини серця, дрібнокрапковими крововиливами під зовнішньою оболонкою серця і легенів, вогнищами крайової емфіземи легенів, різким венозним повнокрів`ям внутрішніх органів та іншими.

Як про це зазначено, закрита травма шиї у ОСОБА_7 прижиттєва та вона могла бути заподіяна йому 26.03.2022 (дещо раніше констатації його смерті о 16 год. 20 год.).

Судово-медичних даних для встановлення послідовності заподіяння цих тілесних ушкоджень у вигляді вогнищевих обмежених овальних підшкірних крововиливів передньо-бічної поверхні нижньої частини шиї справа гр-ну ОСОБА_7 , не мається, так як всі вони заподіяні у певний дуже короткий проміжок часу (у швидкій послідовності) або одномоментно.

У даному конкретному випадку закрита травма шиї у ОСОБА_7 була заподіяна йому за механізмом стискання-утримання безпосередньо в місцях утворення підшкірних крововиливів внизу шиї справа. Як виходить з пояснень та демонстраційних дій ОСОБА_6 , у момент заподіяння травми шиї ОСОБА_7 , він здавлював шию постраждалому однією рукою (передпліччям), при цьому, іншою - жорстко (міцно) фіксував голову і шию у певному становищі, а, далі, продовжував здійснювати здавлюючі і утримуючі дії певний короткий період часу до настання смертельного результату. Таким чином, пояснення та демонстраційні дії ОСОБА_6 цілком збігаються з розташуванням зовнішніх тілесних ушкоджень на шиї у постраждалого. Тим самим слід укласти, що смерть ОСОБА_7 настала від раніше зазначених комбінованих, травматичних дій нападника (вдавлення-утримання шиї сторонніми руками), що не суперечить механізму, на який посилається ОСОБА_6 , (прийомом поклав на підлогу, схопив, стиснув, утримав блоком: руками за шию, при цьому, виходячи з локалізації ушкоджень у ОСОБА_7 , в момент їх заподіяння, він був звернений задньою поверхнею свого тіла до передньої поверхні нападника та їх взаєморозташування практично не змінювалося до настання, смерті) під час проведення слідчого експерименту 26.04.2022.

Вищевказана закрита травма шиї у ОСОБА_7 не є характерна для самоспричинення та не могла бути отримана при падінні з положення стоячи на ногах або близького до такого («з висоти власного зросту») на площину.

Виходячи з п. 2.1.3. «у» та п. 4.8. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, вищезгадана закрита травма шиї, що була у гр. ОСОБА_7 , привела до розвитку небезпечного для життя стану - незворотної механічної асфіксії внаслідок порушення дихання з гострим кисневим голодуванням, і за цим критерієм, містить ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Дана закрита травма шиї у ОСОБА_7 з розвитком незворотної механічної асфіксії знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із його смертю.

Поряд з цим, при експертизі трупа ОСОБА_7 були і наступні «свіжі» тілесні ушкодження; блідо-синюшний синець на передній поверхні грудей в ділянці середньої третини тіла грудини більше справа (овальної форми, розмірами 5x4 см), блідо-фіолетовий синець на передній поверхні нижньої третини правого передпліччя (неправильно-овальної форми, розмірами: 5x4 см) та блідо-фіолетовий синець в середній третині лівого передпліччя по передній поверхні (неправильно-овальної форми, розмірами 7x4,5 см).

Морфологія всіх цих ушкоджень, а саме колір та контури трьох синців, вказують на те, що вони мають ознаки прижиттєвого походження і могли бути отримані у термін незадовго до смерті, тобто, вони також були йому заподіяні 26.03.2022.

Судово-медичних даних для встановлення послідовності заподіяння цих ушкоджень у вигляді синців гр-ну ОСОБА_7 не мається, так як всі вони заподіяні у певний короткий проміжок часу одне за одним.

Синці (грудей, правого передпліччя, лівого передпліччя) утворилися безпосередньо в місці прикладання травмуючої сили від неодноразових дій тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному і (або) стискаючому механізму, конструктивні особливості, яких в ушкодженнях не відобразилися (не виключено, руками, іншими тупими предметами).

У гр. ОСОБА_7 малося три тілесних ушкодження (синця), які були утворені по ударному і (або) стискаючому механізму, отже таких ударів і (або) стискань могло бути не менше трьох. Разом з тим, не виключена можливість утворення вищевказаних ушкоджень у вигляді трьох синців від більшої кількості ударних і (або) стискаючих травмуючих дій, у разі прикладання травмуюючої сили в одну і ту ж травмовану ділянку, оскільки, одне ушкодження може утворитися від неодноразових травмуюючих дій.

Виходячи з локалізації ушкоджень у ОСОБА_7 , в момент заподіяння він був звернений передньою поверхнею грудей (більше справа) передньою поверхнею нижньої третини правого передпліччя та передньою поверхнею середньої третини лівого передпліччя до травмуючого предмета (травмуючих предметів). Таким чином, можна вважати, взаєморозташування постраждалого та нападника при отриманні тілесних ушкоджень (синців) змінювалося, і могло бути самим різним, з урахуванням доступності зазначених вище анатомічних ділянок тіла для прикладання дії травмуючої сили.

Вищевказані ушкодження у ОСОБА_7 не є характерними для самоспричинення та не могли бути отримані при падінні з положення стоячи на ногах або близького до такого («з висоти власного зросту») на рівну площину.

Не можна виключити, що ці тілесні ушкодження у вигляді трьох синців були заподіяні гр-ну ОСОБА_7 , в процесі самозахисту.

Наявні ушкодження у постраждалого ОСОБА_7 у вигляді трьох синців, як окремо, так і в сукупності, не були небезпечними для життя, в тому числі і в момент заподіяння, не перебувають у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, при звичайному, неускладненому перебігу, короткочасного розладу здоров`я і (або) незначної стійкої втрати працездатності не викликають, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6-ть (шість) днів, і за цим критерієм, відповідно п. 2.3.5., п. 4.6. та п. 4.9.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ Україні від 17.01.1995, містять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Також, при експертизі трупа ОСОБА_7 був встановлений і ряд інших ушкоджень більш «давнього» походження. А саме, п`ять саден на тильній поверхні правої кисті в проекції п`ясно-фалангового суглобу 5-го пальця (округлої форми вкриті кірочкою бурого кольору розташованою вище рівня неушкодженої шкіри розмірами від 0,2x0,2 см, до 05x0.5 см), «поодинокі» садна на тильній поверхні 2-го, 3-го пальця правої кисті та 2-го, 3-го пальця лівої кисті (аналогічного характеру, розмірами від 0,3x0.3 см до 0,4x0,2 см) а також, шість саден в нижній третині лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні (невизначеної геометричної форми, вкриті кірочкою бурого кольру, розташованою на рівні неушкодженої шкіри від 0,2x0,3 см до 0,6x0,4 см).

Морфологія цих ушкоджень, а саме характер поверхні наведених саден вказують на те, що вони є прижиттєвими та мають різну давність заподіяння: садна правої та лівої кистей бути отримані за приблизно 2 дні до смерті, садна лівої гомілки-приблизно за добу до настання смерті; тобто всі вони не могли бути заподіяні 26.03.2022, а спричинені раніше.

Садна були заподіяні внаслідок ковзання і (або) тертя тупих предметів по поверхні шкіри в місці їх утворення. Не виключено, що такими предметами могли бути руки, інші тупі предмети.

Судово-медичних даних для встановлення послідовності заподіння ушкоджень у вигляді саден правої та лівої кистей не мається. Однак, вони були заподіяні раніше саден лівої гомілки. Послідовність утворення шести саден в нижній третині лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, також невідома.

Всі наявні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді саден (правої кисті, лівої кисті, лівої гомілки), як окремо, так і в сукупності, не були небезпечними для життя, в тому числі і в момент заподіяння, не перебувають у будь-якому причинному зв`язку зі смертю, при звичайному, неускладененому перебігу, короткочасного розладу зоров`я і (або незначної стійкої втрати працездатності не викликають, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6-ть (шість) днів, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5, п. 4.6 та п. 4.9.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, містять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Окрім того, у правому ліктьовому згині у ОСОБА_7 є крапкова рана діаметром 0,5 см на тлі синця (кровонатіка) "свіжого" походження (згідно з експертизою трупа - «відмічається округлої форми підшкірний крововилив темно-фіолетового кольору діаметром 0,5 см, на фоні якого розташований крапковий слід від проколу шкіри". Дана крапкова рана (0,5x0,5 см) на тлі синця є слідом від внутршньовенної ін`єкції (медичної маніпуляції), утворилася незадовго до смерті, у момент її або безпосередньо відразу після її настання, не призвела до смерті та не знаходиться у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Ця крапкова рана на тлі синця (кровонатіка), як результат медичної маніпуляції, не підлягає судово-медичній оцінці за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень.

При експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені закриті переломи зліва - 2-6-го по середньо-ключичній лінії та. 5-6-го по пригрудній лінії (з помірними крововиливами у навколишні м`які тканини). Дані ушкодження утворилися одночасно (одномоментно, або швидко одне за одним у дуже короткий проміжок часу між собою), у зв`язку з чим, встановити їх послідовність не є можливим. Помірно виражений характер вогнищевих крововиливів в навколишніх м`яких тканинах та типовий згинальний механізм утворення переломів, вказують на те, що ці ушкодження були заподіяні під час надання гр. ОСОБА_21 невідкладної медичної допомоги в процесі проведення реанімаційних заходів (закритого непрямого масажу серця). Вищевказані ушкодження могли утворитися незадовго до настання смерті, в момент її настання або безпосередньо відразу після її настання. Вказані ушкодження у вигляді переломів лівих ребер внаслідок проведення реанімаційних заходів (закритого непрямого масажу серця), як окремо, так ї в їх сукупності, не були небезпечними для життя (в момент заподіяння і після), не призвели та не знаходяться у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю. Переломи лівих ребер від закритого непрямого масажу серця - не підлягають судово-медичній оцінці за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень.

Механічна асфіксія від закупорення нижніх дихальних шляхів аспірантом зі шлункового вмісту спроможна, коли подібний вміст повністю закупорює нижні дихальні шляхи аж до дрібних гілок дихальних шляхів, не даючи доступу повітря до легень (шлунковий вміст виявляється в дрібних бронхах, бронхіолах, альвеолах, як результат спроб глибоких вдихів повітря у легені).

У даному конкретному випадку, в рамках цієї експертизи, експертом-гістологом було проведено додаткове дослідження біологічного гістологічного матеріалу від трупа ОСОБА_7 , внаслідок чого будь-який шлунковий вміст у дрібних бронхах, бронхіолах, альвеолах - виявлено не було.

У зв`язку з цим, слід розцінити затік шлункового вмісту у дихальні шляхи як посмертний.

Не виключено, що виявлений шлунковий вміст міг затекти в дихальне "дерево" в результаті реанімаційних заходів (закритого непрямого масажу серця) за інших умов.

Таким чином, наявність прижиттєвої глибокої аспірації шлункового вмісту з повним закупорюванням нижніх дихальних шляхів аж до дрібних бронхів, бронхіол та альвеол, при проведенні даної експертизи не знаходить своєї спроможності.

У зв`язку з чим, виявлений посмертний аспірат шлункового вмісту при первинній експертизі трупа на етапі розтану, не міг призвести і не перебуває у будь-якому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю.

Рубець зі слідами від швів на шкірних покривах лобової ділянки голови зліва є наслідком загоєння раніше заподіяної рани. Дана рана могла утворитися за приблизно 1-3 тижні до моменту настання смерті. За наявними даними, встановити точне походження та ступінь тяжкості даної рани не є можливим.

Водночас, при оцінці висновків комісійної експертизи № 19 від 31.05.2022, проведеної Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи, а також висновку комісійної судово-медичної експертизи № 108 від 20.09.2022, проведеної Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи, в частині відомостей щодо причин смерті потерпілого ОСОБА_7 , суд надає перевагу саме останньому висновку, з огляду на наступне.

У випадках, коли у справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження. Такій оцінці підлягають також окремі висновки експертів - членів комісійної чи комплексної експертизи, які не підписали спільний висновок. Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо.

Згідно з ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

При цьому, на вирішення експертної комісії під час проведення експертизи Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи питання щодо безпосередньої причини смерті ОСОБА_7 поставлене не було.

На вирішення експертизи були поставлені питання щодо "можливості здавлення шиї ОСОБА_7 " руками сторонньо людини, та виклику блювотного рефлексу такими діями, а також щодо можливості виходу шлункових мас із дихальних шляхів ОСОБА_7 .

Водночас, на вирішення комісії експертів Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи було поставлене запитння щодо визначення безпосередньої причини смерті ОСОБА_7 .

Окрім цього, в основу висновку комісії Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи були поставлені фактичні дані, отримані при судово-медичному дослідженні трупа, а саме, виявлення загально-асфіктичних ознак. Експерти даної установи виключили можливість блювотного рефлексу екзогенного фактору (зовнішнього), у зв`язку з відсутністю для даного виду рефлексу ознак - переломів рожків під`язикової кістки чи хрящів гортані, масивних, глибоких кровововиливів по ходу магістральних судин и в глибокі м`язи шиї. До того ж, у своєму висновку експертна комісія зазначила, що "скоріше за все" блювотний рефлекс став наслідком сильного емоційного збудження за рахунок сварки і послідуючої бійки, тобто не виключила іншого походження такого рефлексу, а зазначила про найбільш імовірний на її думку розвиток подій.

Разом з цим, під час дослідження висновку даного експерта судом не було встановлено будь-якої методології таких висновків, зокрема, літератури, чи актів, інструкцій, якими керувалась комісія при визначенні достовірності таких ознак причин смерті та походження блювотного рефлексу.

Поряд з цим, комісія експертів Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи під час складання висновку ознайомилася з висновком експерта № 19, проведеного Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи, що має відображення у висновку.

Експертами даної установи було детально досліджене питання механічної асфікції та спростовано можливість механічної асфіксії від закупорення нижнїх дихальних шляхів. Зокрема, експерти покликаються на відсутність будь-якого шлункового змісту у дрібних бронхах, альвеолах, що на переконання експертів, свідчить, про посмертний затік шлунквого вмісту у дихальні шляхи чи такий, що міг затекти в дихальне "дерево" внаслідок реанімаційних заходів, що в цілому відповідає обставинам, встановленим у ході судового розгляду.

До того ж експерт виключив посмертне затікання шлунквого вмісту у дихальні шляхи потерпілого.

Зазначені обставини, не були спростовані стороною захисту у ході розгляду справи. Додаткових висновків чи клопотань про призначення додаткових експертиз від сторін також не було заявлено.

Окрім цього, висновки комісії експертів Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи узгоджуються з іншими доказами, зокрема, показаннями свідків, поясненнями самого ОСОБА_6 як у ході проведення слідчого експерименту, так і в ході судового розгляду.

На переконання суду, висновок експертів Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи про безпосередню причину смерті ОСОБА_7 внаслідок блювотного рефлексу нервово-емоційного і гематогенно-токсичного походження є менш вірогідним, ніж смерть внаслідок удушення, позаяк, такий висновок суперечить іншим доказам та обставинам події, обстановці, характеру та вираженості конфлікту, встановленим у ході розгляду справи.

- висновком судово-психіатричного експерта № 55 від 12.06.2024 Львівської філії судових експертиз ДУ "Інститут психіатрії МОЗ України" м. Львів, зробленим за результатами стаціонарної судової психіатричної експертизи. Згідно з даним висновком, ОСОБА_6 з 2021 року хворіє стійким хронічним психічним захворюванням, а саме біполярним афективним розладом. З приводу даного захворювання лікувався стаціонарно. У перебігу даного захворювання мають місце періодичні стани загострення - фази, як маніакального підвищеного настрою, що супроводжувалися розгальмованою поведінкою, станами гнівливого настрою, невмотивованою агресією, порушенням суспільно - прийнятих норм поведінки, так і депресивні епізоди зниженого настрою із формуванням ремісій у поза приступний період. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_6 перебував у стані гнівливої манії, тобто страждав хронічним психічним розладом - біполярним афективним розладом, поточним маніакальним епізодом з психотичними симптомами. У подальшому, перебуваючи на лікуванні стан ОСОБА_6 поступово стабілізувався і на період 15.06.24 лікарями у нього було встановлено діагноз: Біполярний афективний розлад, гіпоманікальний стан з епізодичним перебігом. При даному стаціонарному експертному клініко-психіатричному обстежені у ОСОБА_6 також діагностуються ознаки біполярного афективного розладу, гіпоманікальний стан з епізодичним перебігом. За своїм психічним станом ОСОБА_6 на даний час не виявляє ознак значної суспільної небезпеки, однак, потребує подальшого перебування у медичному закладі з метою його обов`язкового лікування. Враховуючи поступову стабілізацію його стану, ступінь клінічного прояву психічної хвороби у ОСОБА_6 на даний час, враховуючи ступінь ризику суспільно небезпечних дій через наявний психічний розлад, рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст. 92 КК України, а саме тому ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.

На даний час ОСОБА_6 виявляє ознаки біполярного афективного розладу, гіпоманіакального стану з епізодичним перебігом, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих йому дій ОСОБА_6 виявляв ознаки біполярного афективного розладу, поточного маніакального епізоду з психотичними симптомами, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в спеціальний лікувальний заклад з звичайним наглядом.

Крім того, у ході судового розгляду, окрім письмових доказів, зазначених вище, судом досліджено характеризуючі особу ОСОБА_6 матеріали та інші документи, а саме:

- характеристика ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ОСББ "Теремки-1" по АДРЕСА_1 від 21.04.2022, згідно з якою, він проживає в благополучній сім`ї з батьками. За роки проживання ніяких скарг від мешканців будинку не було, порядний, чемний, працьовитий, ввічливий.

- характеристика ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з відокремленого структурного підрозділу "Київський фаховий коледж морського і річкового флоту та транспортних технологій Державного університету інфраструктури та технологій, згідно з якою ОСОБА_6 є студентом 3 курсу даного закладу. Навчальні заняття не пропускає. Уважний та зосереджений. За характером спокійний та чесний, товариський.

- характеристика ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з Голосіївського районного суду м. Києва;

- консультаційний висновок спеціаліста від 26.01.2022 за результатами огляду пацієнта ОСОБА_7 у КНП "Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей", з якого вбачається, що пацієнт поступив до психіатричного відділення 24.03.2022 о 21 год. 30 хв. у супроводі працівників поліції та карети ШМД. Діагноз: шизоафективний розлад, маніакальний тип, безперервний перебіг;

- виписка ОСОБА_7 (ЕПІКРІЗ) № 406 із психіатричного відділення Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, з якого вбачається, що у потерпілого діагностовано шизоафективний розлад, маніакальний тип, безперервний перебіг (F-25.0);

- свідоцтво про смерть потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 ;

- пенсійне посвідчення ОСОБА_7 № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 ;

Речовими доказами у справі є:

- металева коробка з маркуванням "Бонд", в якій наявні чотири леза для гоління, недопалки, три гвинта саморізи та цукерки, виявлені в кишені потерпілого ОСОБА_7 безпосередньо після події;

- недопалок сигарети із стертим маркуванням, виявлений у туалетній кабінці під час огляду місця події від 26.03.2022 у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області»;

- змив на стерильну марлеву серветку з речовиною бурого кольору, вилучений з підлоги біля тіла ОСОБА_7 під час огляду місця події від 26.03.2022 у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області»;

- три відрізки клейкої стрічки типу "скотч" зі слідами папілярних ліній рук, вилучені з поверхонь дверей у ході огляду місця події від 26.03.2022 у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області».

Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що обставини вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у стані, коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання, повністю знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Розглядаючи дане кримінальне провадження, суд виходив із положень ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування».

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Відповідно до ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Згідно зі ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до вимог ст.ст. 19, 94 КК України, до осіб, які під час вчинення суспільно-небезпечного діяння перебували в стані неосудності, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно з приписами ч.ч. 4, 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Згідно з п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08.10.2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчиненого нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно з позицією об`єднаної палати Кримінального суду Верховного суду України висловленої у постанові від 16.01.2023 у справі № 761/37225/20, визначаючи тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі "Берланд проти Франції" щодо природи та мети примусової госпіталізації високий суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є "покаранням" в розумінні п. 1 ст. 7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Вирішуючи питання про вид примусового заходу медичного характеру, який підлягає застосуванню до ОСОБА_6 , суд врахував конкретні обставини, характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, особливості наявного в ОСОБА_6 психічного захворювання, висновок стаціонарної судової психіатричної експертизи від 12.06.2024 № 55, відповідно до якого за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, особу ОСОБА_6 та характеризуючі його дані, на підставі чого дійшов висновку про можливість і доцільність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, чого, на думку суду, буде достатньо для виключення його небезпечної поведінки.

Окрім цього, у ході судового провадження ОСОБА_8 заявила цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому просить стягнути з ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в розмірі 300 000,00 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 померї ї син, смертю якого їй заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у втраті близької людини, моральних та фізичних стражаннях, внаслідок чого були порушені особисті життєві та соціальні зв`язки ОСОБА_8 , що змушує її до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя. Порушився її устрій життя, стосунки з оточуючими. Вона втратила душевний спокій.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Водночас, у ході розгляду кримінального провадження було встановлено, що ОСОБА_6 у момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними у зв`язку з психічним розладом.

Згідно з ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

При цьому, відомостей про те, що ОСОБА_6 в установленому законом порядку був визнаний недієздатним, у ході розгляду справи не здобуто, а відтак положення ст. 1184 ЦК України, які регулюють порядок відшкодування шкоди, завданої недієздатною особою у даному випадку не можуть бути застосовані.

Відповідно до ст. 1186 ЦК України, шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Разом з цим, у ході розгляду справи було встановлено, що цивільний позов поетрпілою ОСОБА_8 пред`явлений безпосередньо до ОСОБА_6 , стосовно якого встановлено, що він в момент заподіяння шкоди не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а отже така шкода не відшкодовується.

Водночас, позов до батьків ОСОБА_6 не заявлений.

За таких обставин, суд дійшов висновку про залишення заявленого цивільного позову без розгляду.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна належить скасувати.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , до набрання ухвалою законної сили слід залишити без змін.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 369-372, 503, 504, 508, 513 КПК України, ст.ст. 19, 93, 94 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

3. Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, а саме: до Комунального підприємства «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, яке знаходиться за адресою: 34502, Рівненська область, Сарненський район, с. Орлівка, вулиця Миру, будинок, 36а, до набрання ухвалою законної сили залишити без змін.

4. Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2022 (справа № 308/4035/22, провадження № 1-кс/308/1201/22) скасувати.

5. Речові докази, а саме:

- металеву коробку з маркуванням "Бонд", в якій наявні чотири леза для гоління, недопалки, три гвинта саморізи та цукерки, виявлені в кишені потерпілого ОСОБА_7 безпосередньо після події, - повернути потерпілій ОСОБА_8 або її уповноваженому представнику.

- недопалок сигарети із стертим маркуванням, виявлений у туалетній кабінці під час огляду місця події від 26.03.2022 у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області», - знищити.

- змив на стерильну марлеву серветку з речовиною бурого кольору, вилучений з підлоги біля тіла ОСОБА_7 під час огляду місця події від 26.03.2022 у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області» - знищити.

- три відрізки клейкої стрічки типу "скотч" зі слідами папілярних ліній рук, вилучені з поверхонь дверей у ході огляду місця події від 26.03.2022 у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей Закарпатської області» - знищити.

6. Цивільний позов залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1