ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/991/25 Справа № 182/7326/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

11.02.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2025р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0001008 від 23.08.2023р. за ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Нікополь Дніпропетровської області, який проживає в АДРЕСА_1 , утримується під вартою в ДУ «Дніпровська УВП № 4» м. Дніпро

продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 14.03.2025р. включно, із визначенням можливості внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп.

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0001008 від 23.08.2023р. за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 14.03.2025р. включно, із визначенням можливості внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 , яка в апеляційній скарзі:

- зазначає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України з боку обвинуваченого відсутні, а посилання прокурора на їх існування мають характер припущень, та прокурор не навів обґрунтування чому ризики з боку обвинуваченого, продовжують існувати до теперішнього часу після спливу значного часу;

- наголошує, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проживає із сестрою, тобто має міцні соціальні зв`язки, відсутні докази його ймовірного переховування від суду та впливу на свідків та потерпілих;

- наголошує, що частина епізодів кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , декриміналізована, та частина інших епізодів,за якими його винуватість не доведена можливо також підлягають декриміналізації;

- прохає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Про дату, час та місце розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, захисник у поданій апеляційній скарзі прохала її розгляд проводити у письмовому провадженні, обвинувачений клопотання про участь у судовому розгляді не заявив, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на розгляді перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до обвинувального акту обвинуваченому інкримінується вчинення чотирьох епізодів таємного викрадення чужого майна.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 21.11.2024р. задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 31.10.2023, 23.11.2023 закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. За двома іншими епізодами розгляд кримінального провадження продовжено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою послався на те, що повідомлена обвинуваченому ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, ризики, які були підставою для застосування, а в подальшому продовження запобіжного заходу обвинуваченим, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених доказів, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

При цьому судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим пред`явленому обвинуваченні, досліджено соціальні зв`язки обвинуваченого та відомості, які характеризують його особу, репутацію, та встановлено наявність інших кримінальних правопорушень, які розглядаються в суді. На думку суду першої інстанції, відсутність міцних родинних відносин, відсутність утриманців, відсутність місця роботи та постійної зайнятості вказує на відсутність обставин, які б могли запобігти ризикам, на які посилається прокурор.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що у кримінальному провадженні недопитані потерпілий та свідки.

Суд апеляційної інстанції із рішенням суду першої інстанції погоджується, та вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, та дійшов правильного висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, та встановив неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, є особою, яку було чотири рази засуджено за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності, обвинувальні акти за двома кримінальними правопорушеннями спрямовані до суду, що в свою чергу вказує на негативну репутацію обвинуваченого, та ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення є підтвердженим.

Ризик впливу на свідків та потерпілих також має своє підґрунтя, оскільки, як наголосив суд першої інстанції, що у кримінальному провадженні недопитані потерпілий та свідки.

Ризик переховування обвинуваченого також слід вважати підтвердженим, оскільки з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого та його репутації, переховування від суду носитиме для нього менш обтяжливий наслідок, ніж ймовірне покарання.

Таким чином доводи апеляційної скарги, що ризики передбачені ст. 177 КПК України з боку обвинуваченого відсутні, а посилання прокурора на їх існування мають характер припущень, та прокурор не навів обґрунтування чому ризики з боку обвинуваченого, продовжують існувати до теперішнього часу після спливу значного часу,є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що частина епізодів кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 декриміналізована, та частина інших епізодів,за якими його винуватість не доведена можливо також підлягають декриміналізації, не мають під собою підґрунтя, оскільки за епізодами кримінальних правопорушень від 31.10.2023, 23.11.2023 судом прийнято рішення про закриття провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, щодо інших епізодів крадіжок стороною захисту відповідні клопотання не подавались. Тобто слід вважати, що у сторони захисту та обвинувачення відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки питання щодо закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за окремими епізодами, з урахуванням вимог ЗУ № 3886-IX від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, було предметом розгляду суду першої інстанції.

Таким чином доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної ухвали суду та застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням, не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2025р., якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 14.03.2025р. включно, із визначенням можливості внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп. - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2025р., якою обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 14.03.2025р. включно, із визначенням можливості внесення застави у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.00 коп. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді