печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001950 від 19.10.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утримання двох неповнолітніх дітей, не адвоката, не депутата, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вказаному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який можливе покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до семи років, що вже саме по собі може бути вагомою підставою і мотивом для підозрюваного переховуватися від слідства та суду.

На даний час існують ризики того, що він, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Копія клопотання та матеріалів на його обґрунтування відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України отримані стороною захисту 20.12.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав в ньому зазначених. Сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, а розмір застави, запропонований в клопотанні слідчого, не є непомірним для ОСОБА_4 .

Підозрюваний та його захисники заперечили щодо задоволення клопотання. Захисники зазначили, що стороною обвинувачення не доведені мета застосування запобіжного заходу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначили про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри, оскільки доказів, які б підтверджували версію органу досудового розслідування щодо вчинення ним будь-яких кримінальних правопорушень, не надано та до клопотання не долучено.

Крім того, зазначили про абсолютну неспіврозмірність та абсурдність запропонованого стороною обвинувачення, розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, письмові заперечення та докази, якими обґрунтовуються такі заперечення, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Так, слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0001950 від 19.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 209 КК, ч. 1 ст. 366 КК, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом від 29.04.2021 № 24-к ОСОБА_8 призначено на посаду лісничого Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», яке знаходиться по вул. Центральна, 5 в с. Серби, Звягельського району, Житомирської області.

Згідно штатного розпису цехового персоналу ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» в структуру Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», входить штатна одиниця лісничого, штатна одиниця помічника лісничого, 5 штатних одиниць старших майстрів лісу, штатна одиниця бухгалтера та 19 штатних одиниць майстрів лісу, які організаційно підпорядковані лісничому.

Відповідно до «Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року № 976 посада лісничого віднесена до категорії посадових осіб лісової охорони інших постійних лісокористувачів та власників лісів.

Згідно посадової інструкції № 16 лісничого Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», затвердженої директором ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», від 16.05.2017 року (розділ завдання та обов`язки) лісничий, серед іншого здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю лісництва.

Отже, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК і примітки 1 до ст. 364 КК України КК України ОСОБА_8 займав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій і був службовою особою.

Не зважаючи на посадові обов`язки у ОСОБА_8 , якими визначено зокрема обов`язок з організації заходів із охорони лісів від самовільних порубок, забезпечення додержання правил відпуску лісу, рубання лісу, побічного користування лісом, санітарних правил у лісах, контроль за якістю виконання таксаторами польових лісовпорядних робіт, всупереч інтересам служби, у неустановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.08.2024 року виник злочинний умисел, направлений на особисте збагачення, шляхом здійснення незаконних рубок деревини на ввіреній йому території лісового фонду Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» та подальше її незаконне перевезення та збут.

Дізнавшись про те, що на території кварталу 71 виділу 39 «Сербівського лісництва» ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» площею 11 га наявні захворювання дерев і заплановано вибіркову санітарну рубку. ОСОБА_8 під її прикриттям вирішив провести незаконну рубку дерев.

Розуміючи, що незаконно порубану деревину потрібно вивезти з міста порубки і збути, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 , який є фізичною особою-підприємцем і володіє лісопильним підприємством, розташованим неподалік від місця проведення рубок в Сербівському лісництві ДП «Ємільчиниський лісгосп АПК» і своєму підлеглому старшому майстру ліса ОСОБА_10 вчинити цей злочин спільно.

ОСОБА_9 , розуміючи особисту вигоди від запропонованої ОСОБА_8 незаконної діяльності, прийняв його пропозицію та знаючи, що частина запропонованої йому ОСОБА_8 деревини не буде мати належних супровідних документів на її перевезення, а також ідентифікаційних бірок, погодився прийняти участь спільному вчиненні злочину під керівництвом ОСОБА_8 .

В свою чергу ОСОБА_9 , будучи керівником виробництва, з метою незаконного перевезення незаконно порубаної деревини залучив свого знайомого ОСОБА_4 , який неофіційно перебував у нього в підпорядкуванні і виконував у нього на підприємстві функції водія-експедитора, для чого надав йому у користування належний ОСОБА_9 вантажний автомобіль спеціальний «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Незаконно порубана деревина ОСОБА_4 мала доставлятися на належне ОСОБА_9 лісопильне підприємство, де він повинен був організувати її зберігання розпилювання на пиломатеріали, а у випадку, якщо по якимось причинам цього не вдавалось, набивати на порубані колоди бирки, які залишались від попередньо легально придбаних колод, створюючи видимість легальності походження деревини.

Також ОСОБА_8 і повідомив своєму підлеглому старшому майстру ліса ОСОБА_10 , що під час рубок догляду (вибіркових санітарних та інших) призначених відповідно до лісовпорядної документації, замість дерев призначених у рубку згідно подеревної відомості (хворі, всихаючі ітд) необхідно здійснювати незаконну рубку здорових дерев, які в подальшому реалізовувати. При цьому ОСОБА_10 при створенні товарно-транспортної накладної ліс (надалі ТТН-ліс) для перевезення деревини мав умисно занижувати кубатуру та класність деревини, її походження, а також декілька разів вивозити незаконно порубану деревину під одними і тими самими документами, створюючи прикриття на випадок перевірки. На висунуту пропозицію ОСОБА_10 також погодився.

Таким чином, не пізніше 15.08.2024 року ОСОБА_8 , вступив у злочинну змову із старшим майстром лісу ОСОБА_10 , а також ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , які за попередньою змовою мали намір вчинити низку злочинів, пов`язаних із незаконною порубкою лісів, незаконним перевезенням зрубаних дерев, їх зберіганням та збутом.

Для проведення вибіркової санітарної рубки на території кварталу 71 виділу 39 «Сербівського лісництва» ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» службовими особами цього підприємства отримано спеціальний дозвіл на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) № 0259.

15.08.2024 року ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про наявність на вказаній вище ділянці близько 200 куб. м деревини, яку можна незаконно зрубати з метою збуту, на що останній надав свою згоду і зазначив щоб ОСОБА_8 не рубав її всю одразу, щоб запобігти її псуванню. В подальшому вони домовились, що протягом декількох днів незаконно порубану деревину з кварталу 71 виділ 39 буде вивозити за вказівкою ОСОБА_9 та з відома ОСОБА_8 та ОСОБА_10 водій - ОСОБА_4

04.09.2024 року в кварталі 71 виділ 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» на площі 11 га, формально було розпочато вибіркову санітарну рубку, яку згідно договору та карти № 113 технологічного процесу розроблення лісосіки складеної лісничим ОСОБА_8 04.09.2024 року повинен був проводити ФОП « ОСОБА_11 ».

Однак, лісничий ОСОБА_8 , замість спеціалізованої бригади ФОП « ОСОБА_11 » залучив для проведення робіт із валки та трелювання лісу у вказаному кварталі та виділі сторонніх осіб, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , (які не були обізнані про незаконний характер рубки), яких не пізніше 15.09.2024 року допустив до проведення вказаних вище робіт та особисто надав вказівку здійснювати заготівлю деревини породи «сосна» та інших на власний розсуд.

При цьому, ОСОБА_10 , будучи старшим майстром закріпленим за вказаним вище кварталом та виділом, будучи особою, на яку покладено повну матеріальну відповідальність, з метою документального прикриття походження деревини за вказівкою ОСОБА_8 повинен був виписати ТТН-ліс про відвантаження лісоматеріалів із ділянки на ФОП « ОСОБА_9 », користуючись якою водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 декілька разів мав здійснювати завантаження деревини та її подальше незаконне перевезення до лісопильного підприємства ФОП « ОСОБА_9 » в с. Велика Цвіля.

В період з 16.09.2024 року по 18.09.2024 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , діючи за вказівкою та під контролем ОСОБА_8 здійснили незаконну порубку 101 сироростучих дерев різних порід та 5 сухостійних дерев різних порід та заготовили в кварталі 71 виділ 39 точно не установлену на даний час кількість деревини породи «сосна» довжиною 4 м, «вільха» довжиною 4 м та 6 м, підготувавши її до вивозу.

При цьому за вказівкою ОСОБА_8 і ОСОБА_10 були незаконно зрубані дерева, які не були призначені до вибіркової санітарної рубки згідно матеріалів відводу та не були відповідним чином промарковані клеймом згідно п. 27, 49 «Настанови із відводу та таксації лісосік в лісах СРСР» від 27.12.1968 року.

Також ОСОБА_10 будучи особою, відповідальною за ведення електронного обігу деревини, в порушення п. 12-28 «Інструкції з ведення електронного обліку деревини» затвердженої наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 27.09.2021 № 621, п. 2.29-2.37 посадової інструкції старшого майстра лісу ДП «Ємільчинський лісгосп» АПК, затвердженої 28.01.2021 року, умисно не пробіркував зрубану деревину, не облікував її в Єдиній державній системі електронного обліку деревини, таким чином умисно створивши умови для подальшого вчинення злочину спільниками.

Продовжуючи спільні злочинні дії 17.09.2024 року ОСОБА_10 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 , використовуючи кишеньковий персональний комп`ютер іншого старшого майстра підпорядкованого останньому - ОСОБА_16 , з метою створення легального прикриття для подальшого незаконного перевезення створив ТТН-ліс серія ЖКБ № 455095 від 17.09.2024 року на відпуск 9,1880 м3 деревини породи «сосна» та вніс до неї недостовірні дані про пункти завантаження, лісорубні квитки, специфікацію деревини тощо. Після цього ОСОБА_10 відвантажив дану деревину ОСОБА_4 , який того ж дня не менше 2 разів незаконно перевіз деревину з кварталу № 71 виділ 39 до лісопильного підприємства ОСОБА_9 в с. Велика Цвіля, використовуючи ТТН-ліс серії ЖКБ № 455095 від 17.09.2024.

17.09.2024 року приблизно в другій половині дня ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 домовились, що продовжать незаконне перевезення незаконно порубаної деревини з кварталу № 71 виділ 39 вранці 18.09.2024 року.

18.09.2024 року приблизно о 08 год. реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на перевезення незаконно порубаної деревини та її подальший збут, ОСОБА_4 на наданому йому у користування автомобілі «ЗИЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 належному ОСОБА_9 за безпосередньою його вказівкою та з відома ОСОБА_10 і ОСОБА_8 , виїхав до лісової ділянки в кварталі 71 виділ 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», де зберігались незаконно порубані не марковані та не обліковані колоди породи «сосна». Перебуваючи в указаному місці ОСОБА_4 завантажив в кузов та причеп даного автомобіля 28 колод породи «сосна» різних діаметрів довжиною 4 м без ідентифікуючих бірок та дозвільних документів та вирушив на лісопильне підприємство, належне ОСОБА_9 , розташоване на території земельної ділянки із кадастровим номером :05:003:0062 в с. Велика Цвіля, Звягельського р-ну., Житомирської обл., таким чином перевізши незаконно порубану деревину з метою подальшого її незаконного зберігання.

18.09.2024 року під час огляду на місці проведення рубки в кварталі 71 виділ 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», виявлено 101 пнів сироростучих дерев різних порід та 5 пнів сухостійних дерев різних порід без ідентифікуючого клейма, як того вимагає п. 27, 49 «Настанови із відводу та таксації лісосік в лісах СРСР» від 27.12.1968 року.

Розмір шкоди внаслідок незаконної рубки дерев у кількості 106 одиниць, на ділянці лісу площею 11 га, у кварталі № 71, виділу 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК», становить 1749122,41 (один мільйон сімсот сорок дев`ять тисяч сто двадцять дві гривні сорок одну копійку).

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у незаконному перевезенні, зберіганні незаконно зрубаних дерев, вчиненою групою осіб за попередньою змовою, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

20 грудня 2024 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Обґрунтованість повідомленої підозри підтверджується належними та допустимими доказами зібраними під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, а саме: протоколом огляду від 18.09.2024 у кварталі № 71 виділ 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК»; розрахунком шкоди, завданої довкіллю внаслідок незаконної порубки 106 дерев в кварталі 71 виділ 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК»; протоколом обшуку автомобіля «ЗИЛ 131» д.н.з НОМЕР_1 від 19.09.2024 року; протоколом огляду від 19.09.2024 року деревини з автомобіля «ЗИЛ 131» д.н.з НОМЕР_1 ; протоколом огляду від 19.09.2024 року деревини з кварталу 71 виділ 39 Сербівського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК»; протоколом обушку від 18.09.2024-20.09.2024 земельної ділянки із кадастровим номером :05:003:0062 в с. Велика Цвіля, Звягельського району Житомирської області; показаннями свідка ОСОБА_11 від 25.09.2024 року; показаннями свідка ОСОБА_12 від 26.09.2024 року; показаннями свідка ОСОБА_15 від 26.09.2024 року; актом перевірки з відведення і таксації лісосік у лісах від 03.10.2024 року; протоколом НСРД ст. 269 КПК України за земельною ділянкою із кадастровим номером :05:003:0062 в с. Велика Цвіля, Звягельського району Житомирської області від 15.07.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_4 від 12.07.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_9 від 19.01.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_9 від 12.07.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_9 від 01.05.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_8 від 01.05.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_8 від 12.07.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_16 від 12.07.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_9 від 24.09.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_8 від 24.09.2024 року; протоколом НСРД відносно ОСОБА_4 від 24.09.2024 року; протоколами оглядів додатків до протоколів НСРД від 25.10.2024, 26.10.2024 та 28.10.2024 року; іншими матеріалами в їх сукупності.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

При цьому, докази на вказаній стадії кримінального процесу на їх допустимість відповідно до ст. 89 КПК України слідчим суддею не оцінюються.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, особу підозрюваного, його вік, сімейний та майновий стан, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 , через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий час, адже він вчинив тяжкий злочин, за які можливе покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до семи років може ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання у скоєному кримінальному правопорушенні;

- існують ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може знищити або спотворити речові докази, частина із яких знаходяться на відкритій місцевості (пні незаконно зрубаних дерев);

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування з метою зміни показів свідків та інших підозрюваних, може почати впливати на них, шляхом благань, підкупу або погроз, з метою зміни показань на користь підозрюваного, що унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності.

- існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення у тому числі ухвали суду.

- існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки не має стабільного джерела заробітку, що може спонукати останнього на вчинення нових злочинів або продовження тих, у якому він підозрюється.

Фактичні обставини злочинів, інкримінованих підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Проте, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Окрім того, ОСОБА_4 , має сім`ю, постійне місце роботи та проживання, міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 ЦПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим належно не мотивовано, а прокурором під час розгляду клопотання не доведено чому інший запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відтак, приймаючи до уваги наявні дані про фактичні обставини провадження, особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, також, враховуючи, що сама по собі ступінь тяжкості злочину, що інкримінується особі, не може бути безумовною підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому у період з 23 год. до 05 год. наступної доби, залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.02.2025 року.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Крім того, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з метою забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із міста, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати у кримінальному провадженні № 0001950 від 19.10.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому у період з 23 год. до 05 год. наступної доби, залишати житло за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та / або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.02.2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1