Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2412/24
Провадження № 1-кп/935/237/24
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000348 стосовно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

установив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати. Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, що є особливо тяжким злочином, стійких соціальних зв`язків не має, може чинити протиправний вплив на свідків, які є його знайомими, з метою змінення ними показань. Вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечували, просять змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою обґрунтовано обиралась під час досудового розслідування, надалі продовжувалась під час судового розгляду , останній раз відповідно до ухвали суду від 05.02.2025, строк дії закінчується 05.04.2025.

Обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, покарання за злочин, у разі визнання його винуватим, передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 одружений, утриманців не має, не працює, отже законного джерела доходу не має, раніше не судимий .

Міцність соціальних зв`язків, майновий стан обвинуваченого, стан здоров`я не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку про відсутність зменшення ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, під загрозою можливого покарання, існує висока ймовірність переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім цього, вирішуючи питання необхідності продовження запобіжного заходу, суд враховує, що судове рішення повинно забезпечити не лише права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як потерпілої сторони, так і суспільства загалом.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи положення ч.1 ст.194 КПК України, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що жоден з альтернативних запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому обвинуваченому необхідно продовжити обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Наявність достатніх стримуючих факторів, у разі застосування до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів, а також наявність будь-яких застережень, які б унеможливлювали перебування його під вартою, суду не надано та стороною захисту не доведено.

Продовження строку тримання під вартою не є значним в розумінні встановлення балансу інтересів судового розгляду й обмежень прав особи на вільне пересування. Такий строк тримання під вартою суд вважає прийнятним і виправданим для втручання в права і свободи обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331,177, 178, 197 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 29 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1