Справа № 405/7552/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001914 від 06.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Кіровограда,

українки, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої на посаді касира ФОП « ОСОБА_8 », зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.07.2024 близько 18 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить їй на праві приватної власності, здійснюючи рух по вул.Шевченка в м.Кропивницькому зі сторони вул. В`ячеслава Чорновола, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Володимира Панченка, проігнорувала вимоги п.п. 1.5,2.3 (б) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров 'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), проявивши особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

У подальшому, ОСОБА_7 , знаходячись на вищевказаному перехресті та маючи намір виконати маневр повороту ліворуч та здійснювати рух в напрямку площі Богдана Хмельницького, не вибрала безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, будучи осліпленою сонцем, що погіршило видимість проїзної частини, чим позбавила себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати ним, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впевнившись у відсутності велосипедиста, якому може бути створена небезпека для руху, проявивши особисту неуважність і безпечність, продовжила рух, та під час виконання маневру повороту ліворуч, не надавши перевагу в русі велосипедисту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався проїзною частиною вул. Шевченка в зустрічному напрямку ОСОБА_7 , яка з необережності допустила наїзд на нього, чим грубо порушила вимоги п.п. 10.1, 12.2, 16.13 ПДР України (п. Перед початком руху, перестоюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.; 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.; 16.13. Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.)

У результаті ДТП велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: синців правого передпліччя (1) та грудної клітки ліворуч (1), переломів 6 та 7 ребер зліва по середній аксилярній лінії, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Діяння ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні захисником обвинуваченої заявлено клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з примиренням ОСОБА_7 з потерпілим ОСОБА_4 , в обґрунтування якого вказала, що обвинувачена щиро покаялася, визнала вину, нею повністю відшкодовані збитки, жалкує з приводу вчиненого, обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку захисника.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні не заперечили щодо закриття кримінального провадження, оскільки він примирився, завдані йому збитки відшкодовані.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що є підстави для закриття провадження у відповідності до ст.46 КК України, так як обвинувачена раніше не судима, обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжкого, не перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.4 Постанови № 12 від 23 грудня 2005 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судима, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, згідно довідок КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» на обліках у лікарів психіатрів та наркологів не перебуває, вперше вчинила необережне нетяжке кримінальне правопорушення, примирилася з потерпілим та відшкодувала завдану нею шкоду. У потерпілого ОСОБА_4 не має до ОСОБА_7 претензій морального та матеріального характеру.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника обвинуваченої та звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.

З огляду на викладене враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрито, а також вимоги ст.126 КПК та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) суд вважає, що витрати за проведення судово-експертних досліджень в сумі 6892,76 грн. підлягають стягненню на користь держави з ОСОБА_7 .

Відповідно до п.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284 - 288, 372 КПК України, суд,

постановив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001914 від 06.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази:

автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на територію майдану тимчасово затриманих ТЗ ГУНП в Кіровоградській області, повернути ОСОБА_7 , як їй належний;

оптичний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження в Кропивницькій окружній прокуратурі Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судові витрати в сумі 6892,76 гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08.07.2024 (справа №404/6168/24, провадження №1-кс/404/2353/24) на майно, а саме «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (VIN НОМЕР_3 ), власником якого являється ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_10