Справа № 732/935/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/425/25
Категорія - про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

22 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

представника органу пробації ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Городнянським районним судом Чернігівської області, судове провадження в порядку виконання вироку суду за апеляційною скаргою прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Чернігівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не одруженому, призначеного вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2024 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, за умови виконання покладених на нього обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд вказав на відсутність переконливих доказів того, що ОСОБА_6 злісно ухиляється від виконання обов`язків та не бажає стати на шлях виправлення, з урахуванням характеру вчинених ним адміністративних правопорушень, за які він був притягнутий до відповідальності, що наразі не створює уявлення про умисне ухилення засудженого від відбування покладених на нього судом обов`язків, та дійшов висновку про те, що направлення засудженого для відбування призначеного покарання буде передчасним.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком.

Вказує на те, що будучи повідомленим про необхідність дотримання встановлених судом обов`язків та необхідність належної поведінки, яка полягає у не вчиненні адміністративних правопорушень, ОСОБА_6 упродовж іспитового строку вчинив п`ять адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення та ігнорування ним принципів звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Після притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності 11 липня 2024 року з ним було проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення систематичного вчинення адміністративних правопорушень та винесено застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Незважаючи на це, ОСОБА_6 відповідних висновків не зробив та продовжував вчиняти адміністративні правопорушення, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності 22.11.2024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 23.12.2024 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, 26.12.2024 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та 13.01.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, висновок суду про те, що винесені органом пробації застереження є достатніми заходами реагування, є помилковим, адже після винесення застереження ОСОБА_6 вчинив ще чотири адміністративні правопорушення.

Надаючи пояснення в ході судового розгляду засуджений зазначив, що йому відомі наслідки систематичного вчинення адміністративних правопорушень, при цьому, причин вчинення ним правопорушень, не пояснив, послався на свою недосвідченість, як водія. Враховуючи, що ОСОБА_6 має посвідчення водія, для отримання якого він успішно склав залік із знання Правил дорожнього руху, указані Правила йому відомі, а їх порушення свідчать про свідоме нехтування відповідними нормами.

Таким чином, систематичне вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень, незважаючи на винесене застереження, свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та ігнорування принципів звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком.

Такий підхід суду до розгляду клопотань про направлення звільненого від відбуття покарання з випробуванням для відбування покарання, не узгоджується з принципами невідворотності покарання, підриває авторитет органів правосуддя та державної влади в цілому, а також сприяє утвердженню безкарності засуджених осіб.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника органу з питань пробації, яка вказувала, що систематичне вчинення адміністративних правопорушень є самостійною підставою для скасування випробування і направлення засудженого для відбування реальної міри покарання, засудженого та його захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, пояснили, що ОСОБА_6 шкодує про вчинені ним адміністративні правопорушення, але їх вчинення не було умисним, на даний час він намагається уникати керування транспортним засобом, при цьому, зауважили, що засудженим не порушувались умови відбування покарання, він чітко виконує покладені на нього судом обов`язки, у зв`язку з чим ухвалу суду просили залишити без змін та надати ОСОБА_6 шанс довести, що він виправився, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової та особової справ, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року було затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 ..

Вироком на підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_6 був визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, за умови виконання обов`язків, визначених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України несприятливий наслідок направлення засудженого для відбування покарання настає в двох випадках. Перший коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених одного чи кількох обов`язків. Другий якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, види яких, передбачені ст. 24 КУпАП.

15 липня 2024 року вирок суду надійшов на виконання Чернігівському районному сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

23 липня 2024 року ОСОБА_6 поставлений на облік, ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, йому були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки порушення цих умов.

Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію ОСОБА_6 зобов`язаний з`являтись до Чернігівського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області третього вівторка кожного місяця.

Відповідно до листка реєстрації засуджений ОСОБА_6 не допустив жодного нез`явлення до органу пробації, систематично з`являвся на реєстрацію у визначений уповноваженою особою день.

Згідно з характеристикою з місця проживання ОСОБА_6 характеризується формально, як особа щодо якої скарг та нарікань на його поведінку від рідних та сусідів до старостинського округу не надходило. Засуджений виховувався в багатодітній родині, проживає з батьками, неодружений.

При цьому, під час постановлення на облік органом пробації, з пояснень батька засудженого та пояснень самого ОСОБА_6 убачається, що він працює за короткостроковими трудовими договорами в м. Києві охоронцем, що на думку колегії суддів свідчить про те, що він розпочав своє виправлення, працює та забезпечує себе матеріально.

Жодних матеріалів, які б характеризували ОСОБА_6 з негативного боку, вказували на його суспільну небезпечність або ж свідчили про те, що він веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкоголем, наркотичними та чи психотропними речовинами, порушує громадський порядок та спокій, тощо, матеріали особової справи не містять. Не надані такі матеріали й прокурором під час звернення з апеляційною скаргою та в ході її апеляційного розгляду.

Колегія суддів погоджується з тим, що протягом відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, а саме: 11 липня 2024 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП з призначенням штрафу у розмірі 425 грн.; 22 листопада 2024 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП з призначенням штрафу у розмірі 340 грн.; 23 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 122 КУпАП з призначенням штрафу у розмірі 510 грн.; 26 грудня 2024 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП з призначенням штрафу в розмірі 340 грн.; 13 січня 2025 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП за ч. 1 ст. 122 КУпАП з призначенням штрафу в розмірі 340 грн.

Після вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, вчиненого ним 11 липня 2024 року, засудженому було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з тим, що із засудженим було проведено індивідуальну профілактичну бесіду з приводу недопущення подальшого вчинення правопорушень, як про це вказано у поясненнях засудженого від 15 жовтня 2024 року, адже відомості про проведення такої бесіди в матеріалах особової справи відсутні.

У подальшому, для запобігання вчиненню засудженим правопорушень, із ОСОБА_6 не проведено жодної профілактичної/інформативної роботи направленої саме на те, щоб він усвідомив свої обов`язки щодо дотримання вимог законодавства та правил поведінки в суспільстві, розумів можливі наслідки для себе та оточуючих у разі порушення ним Правил дорожнього руху. Натомість, із ОСОБА_6 проведено формальні бесіди щодо того навіщо знати Закон та щодо ознайомлення з національним святом День гідності і свободи.

20 січня 2025 року, отримавши інформацію про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення нових адміністративних правопорушень, під час прибуття засудженого на реєстрацію 21 січня 2025 року провідний інспектор органу пробації навіть не намагалась з`ясувати у ОСОБА_6 чи дійсно він притягувався до адміністративної відповідальності, характер вчинених ним правопорушень, причини їх вчинення. Із засудженим не проведено жодної бесіди та не винесено попередження.

Разом з тим, ОСОБА_6 направлений до КУ «Центр надання соціальних послуг» для проведення профілактичної бесіди щодо дотримання правослухняної поведінки. В результаті проведеної бесіди засудженому надано соціальні послуги: інформування, консультування, соціальна профілактика. Однак, не зрозуміло зміст проведеної бесіди та мета її проведення.

Лише 18 лютого 2025 року, тобто більше ніж через місяць після вчинення засудженим останнього адміністративного правопорушення, ОСОБА_6 було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. При чому попередження йому винесене за вчинення двох адміністративних правопорушень від 22.11.2024 та 23.12.2024.

Аналіз змісту вчинених ОСОБА_6 адміністративних правопорушень, які пов`язані з перетином під часу руху на автомобілі вузької суцільної лінії, не подання сигналу світловим покажчиком відповідного напрямку при повороті, керування транспортним засобом без чинного поліса обов`язкового страхування, проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, свідчить про те, що всі вони пов`язані з порушеннями Правил дорожнього руху, які вчиняються з необережності.

В судовому засіданні засуджений розкаявся у вчиненні адміністративних правопорушень, вказував на те, що у подальшому не допускатиме протиправної поведінки та не вчинятиме ні злочинів, ні порушень. В апеляційному суді підтвердив, що продав автомобіль і більше не є суб`єктом порушення правил безпеки руху.

Проведення шаблонних та однотипних бесід та винесення попереджень після допущених адміністративних правопорушень, колегія суддів вважає неефективними методами, які вказують на бездіяльність органу пробації, який уповноважений не тільки на те, щоб робити запити та збирати інформацію про допущені порушення, а навпаки має діяти на попередження вчиненню порушень, чого в даному конкретному випадку не спостерігається.

Так, складений провідним інспектором органу пробації індивідуальний план роботи із засудженим містить в собі лише один пункт, який направлений на виконання конкретного завдання - сприяти налагодженню позитивного спілкування, з цією метою був проведений захід, який виразився у проведенні профілактичної бесіди (17.09.2024 тема Формування здорових стосунків). Жодних інших заходів щодо індивідуальної роботи із засудженим план не містить, і це при тому, що на час проведення профілактичної бесіди орган пробації вже отримав інформацію про те, що ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності.

Однак, план роботи змін не зазнав, до матеріалів особової справи він долучений, як виконаний. Тобто, провідний інспектор органу пробації ухилився від виконання своїх обов`язків щодо проведення саме профілактичної роботи із засудженим, направленої на те, щоб домогтися виправлення/коригування його поведінки, обмежившись долученням до особової справи роздруківок про проведення формальних бесід, не пов`язаних ні з характером вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ні з характером допущених ним адміністративних правопорушень, а також зосередився на зборі інформації про допущені засудженим правопорушення.

При цьому, інспектор навіть не звернув уваги на те, що згідно довідки з Городнянської міської лікарні, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Городнянському наркологічному та психіатричному кабінеті, при цьому у матеріалах кримінального провадження наявна інформація про те, що засуджений не перебував на обліку в лікарів нарколога та психіатра, відсутні відомості про те, що він зловживає алкоголем, наркотичними чи психотропними речовинами, а також відсутні відомості про те, що він страждає психічними захворюваннями з приводу яких перебуває на обліку у психіатра.

Отримавши таку довідку інспектор не зробив повторний запит до лікарні з метою встановити підстави для перебування ОСОБА_6 на обліку одразу в двох лікарів, не з`ясував він це питання і в засудженого. Разом з тим, матеріали особової справи містять анкету моніторингу стану здоров`я засудженого, в якій він категорично заперечує факт вживання наркотичних чи психотропних речовин, ін`єкційних наркотиків тощо.

Такі суперечності в наявній в матеріалах інформації свідчать про формальний підхід, як органу пробації, так і прокурора під час підготовки до судового розгляду, що дає підстави вважати, що головною метою цих органів, які створені для запобігання вчиненню правопорушень, є отримання будь-яких відомостей для того, щоб засуджений все ж таки був позбавлений волі, що є принципово невірним підходом в будь-якій правовій країні світу.

Більш того, стверджуючи про умисність дій засудженого при вчиненні ним адміністративних правопорушень, прокурор залишає поза увагою той факт, що навіть вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 286, 286-1 КК України віднесені до не умисних злочинів, тому не ввімкнення покажчика повороту, або ж недотримання вимог дорожньої розмітки чи зупинка в межах посадкового майданчика маршрутного транспорту жодним чином не свідчать про умисність дій ОСОБА_6 та його небажання ставати на шлях виправлення, як на цьому наголошує прокурор.

З урахуванням встановленої інформації, проаналізувавши поведінку засудженого протягом усього строку відбування ним покарання, який жодного разу не допустив пропусків з`явлення на реєстрацію, працює та забезпечує себе матеріально, позитивно характеризується як особа, яка не зловживає алкогольними чи наркотичними речовинами, не порушує громадський порядок, з огляду на його каяття у вчинених адміністративних правопорушеннях, задля чого він вирішив займатись ремонтом автомобілів, а не керувати ними, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 усвідомив протиправність своєї поведінки, намагається стати на шлях виправлення, при тому, що вже тривалий час він не допускає жодних порушень ні умов відбування покарання з випробуванням, ні покладених на нього судом обов`язків.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні подання органу пробації, і судове рішення відповідає нормам кримінального права та вимогам кримінально-процесуального закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2025 року про відмову у скасуванні звільнення покарання засудженого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12