Справа №195/2074/24
Провадження № 1-кп/195/150/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-щі Томаківка кримінальне провадження № 0000006 відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.

Громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), як військовозобов??язаний.

Військовозобов`язаного ОСОБА_4 , після проходження 15.11.2023 року медичного огляду щодо визначення ступеня придатності до військової служби, згідно висновку військово-лікарської комісії від 15.11.2023 року за № 2245/10 визнано придатним за станом здоров`я до військової служби, та на підставі вимог ст. 65 Конституції України, ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.4 Закону України «Про оборону України», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», об 16:30 год. 23.11.2023 року вручено під письмову розписку мобілізаційне розпорядження (бойову повістку) із зобов`язанням прибути на 07:00 год. 30.11.2023 року до території ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та відправки для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , проте військовозобов`язаний ОСОБА_4 , ухилився від прибуття та відправки до вказаної військової частини.

Також, військовозобов`язаному ОСОБА_4 , на підставі вищевказаних нормативних актів, об 11:00 год. 15.03.2024 року повторно вручено під письмову розписку мобілізаційне розпорядження (бойову повістку) із зобов`язанням прибути на 06:30 год. 16.03.2024 року до території ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та відправки для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_2 , проте військовозобов`язаний ОСОБА_4 , повторно ухилився від прибуття та відправки до вказаної військової частини.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, та повідомленим належним чином у встановленому законом порядку представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , при врученні 23.11.2023 року та 15.03.2024 року під особистий підпис мобілізаційних розпоряджень (бойових повісток), про призов на військову службу під час загальної мобілізації в період дії воєнного стану, а також неодноразово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи, що відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» із змінами, на території України оголошено загальну мобілізацію, строки проведення якої продовжені: з 16.11.2023 року на 90 діб згідно з Указом Президента України № 735/2023 від 06.11.2023 року, а також з 14.02.2024 року на 90 діб згідно з Указом Президента України № 50/2024 від 05.02.2024 року, діючи умисно, незаконно, з метою ухилення від призову на військову службу у Збройні сили України за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без поважних причин, 30.11.2023 та 16.03.2024 р.р. не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, військовозобов?язаний ОСОБА_4 , всупереч вимозі ст. 65 Конституції України, про конституційний обов`язок Захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також в порушення вищезазначених вимог законодавства України, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та проходження військової служби у Збройних силах України.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Під час досудового розслідування між прокурором та підозрюваним за участю захисника укладена угода про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до умов наданої угоди, прокурор та підозрюваний уклали цю угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 336 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для цього кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 336 КК України. Сторони узгодили призначення покарання підозрюваному за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. В угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, визнав повністю та пояснив, що він в армії не служив, т.я. має декілька захворювань. Крім того, він пережив ДТП, в результаті чого також його здоровіє було пошкоджено. Крім того, на цей час він має матір у віці 72 років, за якою здійснює догляд. Обвинувачений також підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена сторонами добровільно, за безпосередньої участі захисника, тому просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, т.я. вона є законною.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, вивчивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим угода, відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого за ст. 336 КК України кваліфіковано правильно, це кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України є нетяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення та може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Будь-яких перешкод для укладення та затвердження угоди судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ЯКІ ПОМ`ЯКШУЮТЬ АБО ОБТЯЖУЮТЬ ПОКАРАННЯ.

Обставиною, які пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, раніше не судимою, не має офіційне місце роботи, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ, ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМ КЕРУВАВСЯ СУД.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені - відсутній.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню- відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 373-374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості від 20 листопада 2024 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 і захисником адвокатом ОСОБА_5 .

Громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки .

На підставі ст.75 КК України звільнити громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст.76 КК України покласти на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - не обирати.

Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення відповідно до вимог ч. 15 ст.615 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

12.12.2024