Вказана заява про відвід за наслідками автоматизованого розподілу передана на розгляд судді ОСОБА_1 .
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав, зазначивши, що є інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , оскільки слідчий суддя не виконав вимоги ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) під час розгляду скарги. Так, він у судовому засіданні звернувся до слідчого судді із усною заявою в порядку ст. 206 КПК України про незаконне його утримання під вартою на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2024, яку заявник вважає сфальсифікованою, адже фактично відсутня аудіо-відеофіксація вказаного судового засідання.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви про відвід слідчого судді заперечував, оскільки доводи заявника зводяться до не погодження із процесуальними рішеннями слідчого судді.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши підстави відводу, суд встановив наступне.
Відповідно до статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Так, з долученої до матеріалів копії журналу судового засідання від 20.12.2024 випливає, що слідчим суддею ОСОБА_5 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 про незаконне тримання під вартою було надане заявнику відповідне роз`яснення щодо порядку розгляду такої заяви, після чого заявником було заявлено відвід слідчому судді.
У судовому засіданні з розгляду заяви про відвід заявник наполягав на необхідності розгляду його заяви про незаконне тримання під вартою, зазначивши, що слідчим суддею ОСОБА_5 така заява не була розглянута в порядку ст. 206 КПК України, що свідчить про наявність підстав для його відводу.
Отже, доводи ОСОБА_3 в обґрунтування наявності підстав відводу слідчого судді ОСОБА_5 зводяться до незгоди із процесуальними діями та рішеннями слідчого судді під час розгляду скарги ОСОБА_3 .
Разом із тим, вказані обставини не можуть слугувати підставами відводу слідчого судді у розумінні положень ст. 75 КПК України, оскільки мають перевірятися у спосіб, визначений процесуальним законом, зокрема при перегляді судових рішень в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції, а не при розгляді заяви про відвід. Суд зауважує, що під час розгляду заяви про відвід суд не вправі оцінювати процесуальні дії та рішення слідчого судді, а також перевіряти їх на предмет відповідності вимогам КПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 80 КПК України відвід має бути мотивованим.
Заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у контексті наявності передбачених законом підстав відводу не мотивована та не містить даних, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді та свідчили про наявність передбачених КПК України підстав для відводу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_5 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 25 грудня 2024 року.

Повний текст ухвали оголошений 26 грудня 2024 року об 11:45 год.

Суддя ОСОБА_1