Провадження № 1-кп/947/1567/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 06.11.2024 року у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з вищою освітою, засудженого вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень (штраф на момент ухвалення цього вироку не сплачено), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» 05.11.2024 року в денний час, більш точний час не надалося можливим встановити, перебуваючи на території подвір?я багатоквартирного житлового будинку № 170/2 по Люстдорфській дорозі в місті Одесі незаконно придбав шляхом привласнення знайденого наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, яка знаходилась в прозорому полімерному пакеті з пазовим замком та почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

Цього ж дня, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 170/2 по Люстдорфській дорозі в місті Одесі був зупинений працівниками Національної поліції України, які в нього виявили та в подальшому в ході огляду місця події вилучили прозорий полімерний пакет з пазовим замком, всередині якого знаходився наркотичний засіб, обіг якої обмежено - канабіс, масою у висушеному стані 6,75г, який ОСОБА_3 незаконно зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , представлений захисником ОСОБА_4 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, за клопотанням прокурора Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 , що регламентоване ч.1 ст.302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст.382 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту - доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно з ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що призначення покарання у вигляді обмеження волі обвинуваченому ОСОБА_3 є необхідним і обґрунтованим, з урахуванням положень ч.1 ст.71 та ч.3 ст.72 КК України. Такий вид покарання відповідає принципам виваженості та справедливості, забезпечує виконання мети покарання та слугує попередженням можливих злочинів у майбутньому як для обвинуваченого, так і для інших осіб.

При ухвалі вироку, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне, у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків.

У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Водночас за умови, що не відбута частина покарання за попереднім вироком є основним покаранням у виді штрафу, кримінально-правова норма, передбачена ч.1 ст.71 КК, конкретизується нормою, визначеною у ч.3 ст.72 цього Кодексу.

Відповідно ж до ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 року у справі № 243/2528/19 положення ч.3 ст.72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до вчинення кримінального правопорушення у даній справі, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року, ОСОБА_3 було визнано винним за ч.2 ст.309 України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень (штраф на момент ухвалення цього вироку не сплачено).

Висновок про доцільність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі базується на таких обставинах:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке має значний ступінь суспільної небезпеки. Суд врахував, що таке правопорушення вимагає відповідного покарання, яке відповідає його тяжкості та меті покарання.

До вчинення нового кримінального правопорушення ОСОБА_3 вже був засуджений за ч.2 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 34000 гривень, який залишився несплаченим. Це свідчить про недостатню ефективність попереднього виду покарання для виправлення обвинуваченого.

Враховуючи положення ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання за новий злочин має бути приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком. У випадку ОСОБА_3 штраф не може бути складений з обмеженням волі згідно з ч.3 ст.72 КК України, але кожен із цих видів покарання виконується самостійно.

Обмеження волі є адекватним заходом для забезпечення мети покарання, яка полягає у виправленні засудженого та попередженні повторних злочинів як з боку ОСОБА_3 , так і інших осіб. Таким чином, призначення покарання у вигляді обмеження волі для ОСОБА_3 є необхідним для реалізації принципів законності, справедливості та виваженості, а також для виконання виховної та превентивної функцій покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст.100 та ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднати до призначеного покарання за цим вироком суду не відбуте покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень, яке призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу у розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень, яке призначене вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2023 року - виконувати самостійно (окремо).

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 21.11.2024 року № СЕ-19/116-24/23580-НЗПРАП, - 5 571,30 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: сейф-пакет № 6075532, в середині якого знаходиться канабіс, маса якого висушеному стані становить 6,75 г., - знищити.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1