ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 205/1802/20 Номер провадження 11-кп/814/735/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, раніше не судимого,

засудженого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2020 за ч.3 ст.286 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Ухвалюючи дане рішення, місцевий суд зазначив, що поведінка засудженого дає підстави вважати, що він лише стає на шлях виправлення, але не довів його, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні подання необхідно відмовити.

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Зазначає, що має 4 стягнення та 8 заохочень, повністю сплатив позов та судові витрати, відшкодував матеріальну шкоду, частково відшкодував моральний позов, офіційно працевлаштований, на момент вчинення злочину перебував у тверезому стані, зі слідством співпрацював, свою вину повністю визнає, займається волонтерською діяльністю та неодноразово нагороджений грамотами і подяками.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора, перевіривши ухвалу суду та матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається зі змісту ухвали, судове рішення в повній мірі відповідає вище зазначеним вимогам закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджено вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2020 за ч.3 ст.286 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

ОСОБА_8 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 25 січня 2020 року, кінцевий строк 25 липня 2026 року, прибув до Машівської ВК (№9) 07.07.2022р.

З характеристики засудженого вбачається, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі мав 3 стягнення та 9 разів був заохочений, шляхом оголошення подяки, останній раз 11.11.2024р., працевлаштований в установі виконання покарань, дбайливо ставиться до майна установи, виконує роботи по благоустрою, вину визнає, вирок вважає справедливим, має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства.

За висновком щодо ступеня виправлення засудженого він довів своє виправлення та має бути представлений до умовно-дострокового звільнення.

Як видно з Витягу із протоколу №19 від 20.06.2024р. засідання комісії Машівської виправної колонії (№9) комісія постановила подати до суду матеріали на умовно-дострокове звільнення засудженого, який відбув строку покарання, як такому, що довів своє виправлення, із залишенням додаткової міри покарання.

З вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.10.2020р. вбачається, що засуджений вчинив злочин 24.01.2020р. в тверезому стані та внаслідок його дій дві людини загинули, стягнуто в рахунок відшкодування шкоди потерпілим всього 1 273 012, 01 грн, стягнуто на користь держави процесуальні витрати (а.о.с.22-24, 28-29 т.1).

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 06.06.2023р. засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні (а.о.с.38, 40, 46-49 т.1).

За час відбування покарання на підставі постанови б/н ДУ («Дніпровська установа виконання покарань (№4) від 26.03.2021р., постанови № 69 від 13.04.2021р., постанови б/н від 16.04.2021р. на засудженого накладено стягнення у вигляді догани, карцера 5 діб та попередження, відповідно за те, що 18.03.2021р., у нього було знайдено металеву заточену платину, 05.04.2021р. було виявлено мобільний телефон, 16.04.2021р. встановлено між камерний зв`язок при цьому відмовився одягати форму карцерного типу.

Разом з цим, в матеріалах особової справи зафіксоване порушення засудженим режиму, який не підвівся та не прокинувся під час ранкової перевірки 04.11.2020р., однак стягнення застосоване не було (а.о.с.109-111 т.1).

Як видно з витягу із протоколу засідання комісії установи № 18 від 21.07.2022р. засудженому було відмовлено в поданні матеріалів до суду на заміну покарання більш м`яким, як такому, що не довів своє виправлення

За час відбування покарання до засудженого 9 разів були застосовані заохочення у вигляді подяки за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, дотримання трудового розпорядку та вимог безпеки праці від 31.10.2022р., 01.02.2023р., 02.05.2023р., 09.06.2023р., 03.08.2023р., 03.11.2023р., 05.02.2024р., 09.08.2024р., 11.11.2024р.

За довідками бухгалтерії засуджений з листопада 2022р. по лютий 2024 р. був працевлаштований слюсарем з ремонту автомобілів, має 100% виконання, виконавчих листів не надходило (а.о.с.87, 88, 213, 214 т.2).

З квитанції від 13.05.2023. вбачається сплата засудженим коштів в розмірі 20800, 00 грн (а.о.с.131 т.2).

20.03.2020р. мати засудженого сплатила потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 93000, 00 грн (а.о.с.49 т.2).

Враховуючи все вище вказане, колегія суддів приходить до висновку про відсутність вагомих підстав вважати, що засудженим досягнуто необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Так, колегія суддів бере до уваги, що засуджений має вже 9 заохочень, був працевлаштований, вчиняє дії щодо відшкодування шкоди, однак вважає за необхідне зауважити, що засуджених перебуває в місцях позбавлення волі з 25 січня 2020 року, в той час як перше заохочення отримав лише 31.10.2022, а послідуючі заохочення отримані засудженим за період, який передував зверненню до суду з відповідним поданням.

Зазначене свідчить, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки не може свідчити про наявність сумлінної поведінки протягом усього часу відбування покарання, тому наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5