Справа № 296/316/25
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

15 січня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Ємільчине, Житомирської обл., громадянина України, з середньою освітою, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000004 від 02.01.2025, -

встановив:

Слідча СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , відповідно до змісту якого просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання слідча ОСОБА_7 зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000004 від 02.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в один із днів грудня 2019 року у нічний час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_6 , який перебував наодинці зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 (на час вчинення злочину Новоград-Волинського району) Житомирської області, та був обізнаний з тим, що остання є малолітньою, тобто особою яка не досягла чотирнадцятирічного віку, виник злочинний умисел спрямований на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вчинення дій сексуального характеру відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_9 без добровільної згоди потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 того ж дня без розриву в часі, перебуваючи з малолітньою ОСОБА_9 , якій на той час виповнилось 8 років, вчинив щодо неї дії сексуального характеру.

07.01.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого містить міру покарання - позбавлення волі строком до 15 років, у зв`язку з чим, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби протиправного впливу на свідків, потерпілу. Так, ОСОБА_6 вчинив вчинив злочин проти статевої свободи своєї малолітньої доньки, якій на момент вчинення було 8 років, йому відомо її місце мешкання, вони проживають в одному населеному пункті. Враховуючи, що підозрюваний батько, а потерпіла та двоє свідків його малолітні та неповнолітні діти, вони можуть піддатися його незаконному впливу (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- на даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин події, зокрема, не встановлені всі свідки і очевидці події, що дає підстави органу досудового розслідування вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може вчинити дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню (п.4 ч.1 ст.177 КПК України);

- ОСОБА_6 може вчинити інші злочини, зокрема проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, оскільки він вже був раніше судимим, однак на цей час судимість була знята і погашена у встановленому законом порядку. Окрім того, ОСОБА_6 перебуває на волі та продовжує мешкати в с. Руденька Звягельського району, тому не виключена можливість, що останній намагатиметься продовжити вчиняти інкриміноване йому кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 (яка входить в групу прокурорів у кримінальному провадженні №00004 від 02.01.2025) та слідча ОСОБА_4 (яка входить в групу слідчих у кримінальному провадженні №00004 від 02.01.2025) подане клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор наголосила на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Вказав, що не ґвалтував дитину, не переховується.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчої та застосувати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказала, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України слідчою та прокурором не доведена: ризик впливу відсутній, оскільки підозрюваний не проживає разом зі своєю сім`єю, а допити потерпілої та свідків проведено; тяжкість покарання не є підставою для застосування тримання під вартою; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є припущенням.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_6 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.01.2024; заявою від 01.01.2024; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої від 07.01.2024; протоколами допиту свідка від 02.01.2025, 03.01.2025; протоколами допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка від 03.01.2025, 09.01.2025; оглядом гінеколога від 02.01.2025; висновком експерта №2; повідомленням про підозру від 07.01.2025; протоколом допиту підозрюваного від 08.01.2025; довідкою від 07.01.2025; листом про надання інформації від 07.01.2025; листом від 07.01.2025; рапортом-характеристикою від 07.01.2025; запитом від 07.01.2025; довідкою №; додатком до протоколу допиту неповнолітньої ОСОБА_9 (стенограма) від 07.01.2025 та диском до протоколу допиту потерпілої.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Зокрема, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_6 , підозрюється, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування підозрюваного.

Також, обгрунтованим є ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_6 на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні №00004 від 02.01.2025 з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь. Також необхідно зауважити, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті з потерпілою, є батьком потерпілої та неповнолітніх свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що, з урахуванням характеру інкримінованого злочину, наявних родинних зв`язків, буде становити великий ризик психологічного та фізичного впливу на вказаних осіб з його сторони.

Крім того, слідчий суддя не виключає ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. В контексті наведеного ризику слідчий суддя враховує, що підозрюваний негативно характеризується: є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, про що свідчить довідка про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності; неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (відомості з бази ІПНП «Армор»).

Разом з тим, ризик перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню іншим чином, органом досудового розслідування достатньо не доведений.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину стосовно малолітньої особи власної дочки, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, який негативно характеризується, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено та стороною захисту достатніми доказами не доведено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчої СВ ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07 березня 2025 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи приписи п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчої СВ ВП № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 07 березня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 20 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1