Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2459/24
УХВАЛА

22.01.2025 рокус-ще Ярмолинці

Слідчий суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

представника заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ярмолинці скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 08 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000116, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

27 листопада 2024 року адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання ВнП № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області (далі СД ВнП № 3 ХРУП) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 08 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000116, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що 29 вересня 2024 року близько 19 години, перебуваючи в літній кухні домогосподарства, що по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. За даним фактом СД ВнП № 3 ХРУП було розпочате досудове розслідування, відомості про яке 30.09.2024 було внесено до ЄРДР за № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Підставою для прийняття такого рішення дізнавач визнала те, що враховуючи характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 та те, що ОСОБА_7 , зі слів свідків, весь час перебував у положенні сидячи на дивані та не мав фізичної можливості швидко піднятися, враховуючи те, що у нього ампутована ліва нога вище коліна, дані тілесні ушкодження могли б утворитися під час захисту ОСОБА_7 від дій потерпілого ОСОБА_4 та були заподіяні не умисно.

22 листопада 2024 року ОСОБА_4 у поштовій скринці виявив лист, з якого дізнався, що вказане кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 скаргу підтримали за вищевикладених обставин. Зокрема адвокат ОСОБА_8 зазначив, що версія ОСОБА_9 про обставини події не перевірена та не спростована доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження. Згідно висновку експерта тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися під час нанесення ударом правої руки ОСОБА_10 в ділянку обличчя ОСОБА_9 . Це ж підтверджується показами ОСОБА_9 та слідчим експериментом за участі ОСОБА_9 . При цьому останній не вказував, що для нанесення удару ОСОБА_10 необхідно було підніматися. Додаткового висновку експерта, чи спроможні покази ОСОБА_9 щодо механізму нанесення йому вказаних тілесних ушкоджень, в матеріалах провадження немає. Крім того дізнавачем не надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_11 , який грав з ОСОБА_10 в карти, однак вказав, що свідком нанесення тілесних ушкоджень не був. Не деталізовано, де перебував вказаний свідок в цей час та чому він не міг бачити моменту бійки. Одночасних допитів не проведено.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила.

Дізнавач, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з'явилася.

Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Із наданих матеріалів кримінального провадження №0000116 вбачається, що 29.09.2024 ОСОБА_4 звернувся до ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У вказаній заяві ОСОБА_12 вказав, що 29.09.2024 близько 19 години ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства по АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс йому тілесні ушкодження.

Дане повідомлення було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі Інформаційний портал Національної поліції України (журналі єдиного обліку) ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області 29.09.2024 за № 2593.

30.09.2024 о 08 год 30 хв до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 були внесенні відомості за фактом, викладеним у вказаній заяві ОСОБА_9 , правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 125 КК України, а СД ВнП № 3 ХРУП було розпочате досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою дізнавача СД ВнП № 3 ХРУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 08 листопада 2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 30.09.2024 за № 0000116, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК на слідчого суддю покладається функція здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а згідно частини 2 статті 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

Зокрема, пунктами 3, 4 частини 1 статті 303 КПК передбачено право оскарження рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; та рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Статтею 284 КПК визначено вичерпний перелік випадків, за яких закривається кримінальне провадження та провадження щодо юридичної особи, а також визначено випадки, коли закриття провадження уповноважений здійснювати слідчий, коли прокурор, а коли суд.

Відповідно до частини 4 статті 284 КПК слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини 1 статті 284 КПК, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру, а прокурор - щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною 1 статті 284 КПК.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 визначено такий випадок закриття кримінального провадження, як встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 11 КК визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення, а за частиною 1 статті 2 КК, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення це сукупність об`єктивних та суб`єктивних елементів, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення, а саме: 1) об`єкт; 2) об`єктивна сторона; 3) cуб`єкт; 4) суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає її кримінальну відповідальність.

Стаття 125 КК встановлює кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, як з короткочасним розладом здоров'я, так і без такого розладу.

Судовим розглядом встановлено, що згідно постанови дізнавача СД ВнП № 3 ХРУП ОСОБА_6 від 08 листопада 2024 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 30.09.2024 за № 0000116, було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Із змісту даної постанови вбачається, що дізнавачем були допитані всі свідки, які могли бути очевидцями нанесення ОСОБА_13 (заявнику) тілесних ушкоджень і які, зокрема, ствердили, що ОСОБА_10 як до, так і після конфлікту з ОСОБА_12 перебував у сидячому положенні.

Крім того, дізнавач взяла до уваги результати слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 , зокрема те, що він знаходився на відстані витягнутої руки від ОСОБА_10 , який зі слів заявника нібито першим наніс йому один удар правою рукою в ліву частину обличчя, а тому останньому, щоб нанести удар правою рукою треба було піднятися, що він не міг зробити, так як в нього ампутована ліва нога вище коліна.

Також дізнавач, приймаючи оскаржувану постанову, послалася на висновок експерта № 306 від 04.10.2024 за результатами судово-медичної експертизи Жарого, згідно якого виявлені у нього тілесні ушкодження могли утворитися від травматичних дій під кутом тупих предметів, можливо із обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли б бути нігті пальців рук, зуби людини та подібні предмети, або при дотичному ударі об виступаючу поверхню таких предметів, удару тупих твердих предметів, можливо із обмеженою травмуючою поверхнею, або від удару ділянками до твердих предметів.

Частиною 1 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 9 КПК, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Також статтею 91 КПК визначено, що у кримінальномупровадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частини 2 статті 84 КПК, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Частинами 1, 2 статті 223 КПК визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов'язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а по- друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця для сумнівів.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів. Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом (ст. 2, ч. 4 ст. 284 КПК України).

Отже, кримінальне провадження повинно закриватись після всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. При цьому постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено сутність заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Судовим розглядом скарги встановлено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000116, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчинено всі можливі та необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів та їх перевірку, ретельно досліджено та перевірено обставини, зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об'єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження, а тому відсутні підстави для скасування такої постанови.

Згідно із ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З урахуванням того, що під час розгляду даної скарги було встановлено, що оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження заявник отримав тільки 22.11.2024, то строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Керуючись ст. 9, 91, 110, 284, 303-309, 369-372, 376 КПК України, -

постановив:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , строк на оскарження постанови дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 08 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000116, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024.

Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 08 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000116, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня її оголошення або отримання її копії (якщо ухвала постановлена без виклику осіб) шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_14