У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000019 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченої за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2024 року ОСОБА_6 засуджена:

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Ухвалено початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання з 28.03.2024.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доповнень до неї.

Обвинувачена ОСОБА_6 просить пом`якшити покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та доповнень до неї.

Обвинувачена ОСОБА_6 не згодна з вироком суду в частині призначеного їй покарання, вважає його занадто суворим.

Просить застосувати до неї положення ст. 69 КК України, оскільки вважає, що є пом`якшуючі обставини. Зазначила, що вона повністю визнала свою вину та щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачена просить замінити адвоката для захисту її інтересів під час апеляційного розгляду, оскільки адвокат ОСОБА_7 в суді першої інстанції не захищав її інтереси.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У невстановлені під час досудового розслідування та суду дату, час та місці, у невстановленої особи, ОСОБА_6 , порушуючи Закон України № 60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину - РVР, вагою не менше 2,4883 г, яку незаконно зберігала для подальшого незаконного збуту.

16.03.2024 ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі психотропних речовин, о 11.43 год., біля буд. № 3 по вул. Ліскова у м. Миколаєві отримала від особи під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 3 500 грн в якості вартості психотропних речовин, після чого о 12.52 год. біля буд. № 3 по вул. Ліскова у м. Миколаєві передала останній, тобто незаконно збула, полімерний пакетик із речовиною, яка у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, вагою 2,4883 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, є великим розміром психотропних речовин.

Крім того, 28.03.2024 о 12.20 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, порушуючи Закон України № 60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі психотропних речовин, на території домоволодіння за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , отримала від особи під зміненими анкетними даними ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 7 000 грн в якості вартості психотропної речовини.

В подальшому, цього ж дня о 15.50 год. біля будинку № 12/6 по вул. Крилова в м. Миколаєві, на виконання попередньої домовленості передала ОСОБА_8 , тобто повторно незаконно збула, полімерний пакетик із речовиною, яка у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, вагою 4,6872 г, що відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, є великим розміром психотропних речовин.

Крім того, у невстановлені під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, придбала психотропну речовину, яку незаконно зберігала для особистого вживання, без мети збуту.

28.03.2024 о 16:17 год., ОСОБА_6 біля будинку № 12/5 по вул. Крилова в м. Миколаєві була затримана в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та під час проведення її особистого обшуку виявлено та вилучено 2 паперові згортки із речовиною, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР, вагою 0,6323 г, та паперовий згорток із речовиною, яка у своєму складі містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС, вагою 0,0587 г, які остання зберігала при собі для особистого вживання без мети збуту.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнана винною:

- у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинений у великих розмірах та її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України;

- у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, та її дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченої, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи в межах її вимог, апеляційній суд встановив таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, та кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, є правильними та в апеляційній скарзі обвинуваченою не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої в цілому зводяться до незгоди з призначеним їй покаранням, яке вона вважає занадто суворим. Також обвинувачена вказала, що адвокат ОСОБА_7 здійснював неефективний захист її інтересів та просила замінити їй захисника. В подальшому, під час апеляційного розгляду в судовому засіданні, що відбулось 16.04.2025, обвинувачена відмовилась від свого клопотання про заміну їй захисника та просила продовжити розгляд апеляційної скарги за участю захисника ОСОБА_7 . В свою чергу, захисник ОСОБА_7 заявив, що його позиція узгоджена з обвинуваченою та заперечував обставини вказані в доповненнях до апеляційної скарги.

Щодо доводів обвинуваченої про неефективний захист адвокатом ОСОБА_7 її інтересів в суді першої інстанції, колегія суддів встановила таке.

Так, під час судового розгляду інтереси обвинуваченої ОСОБА_6 захищав адвокат ОСОБА_9 та в судовому засіданні, що відбулось 03.09.2024, обвинувачена заявила клопотання про заміну їй захисника, оскільки на її думку, адвокат ОСОБА_9 здійснює неефективний захист її інтересів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2024, клопотання обвинуваченої про заміну захисника задоволено (т. 2 а.с. 120).

Згідно дорученню про надання безоплатної вторинної правової допомоги №002-140002420 від 06.09.2024, залучено адвоката ОСОБА_7 для здійснення захисту обвинуваченої ОСОБА_6 за призначенням (т. 2 а.с. 122).

В подальшому, захисник ОСОБА_7 був присутній на всіх судових засіданнях в суді першої інстанції, зокрема 12.09.2024, 22.10.2024, 11.11.2024, 13.11.2024, 20.11.2024. Згідно журналів судового засідання, захисник ОСОБА_7 висловлював свою думку щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказував, що ризики відсутні та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 не зазначала про неналежний захист її інтересів адвокатом ОСОБА_7 та не заявляла клопотання про заміну їй іншого захисника.

В судових дебатах захисник ОСОБА_7 , діючи в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , з урахуванням визнання в суді нею своєї вини та тієї обставини, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, просив суд призначити їй покарання із випробуванням. Тобто, його позиція була узгоджена з позицією обвинуваченої

На переконання колегії суддів, захисник ОСОБА_7 належним чином виконував свої процесуальні обов`язки щодо захисту обвинуваченої ОСОБА_6 . Колегія суддів наголошує, що ці доводи обвинуваченої ОСОБА_6 щодо її неефективного захисту в суді першої інстанції є вигаданими та спрямовані на уникнення обвинуваченою кримінальної відповідальності, оскільки ці доводи висловлені вже після ухвалення вироку щодо обвинуваченої ОСОБА_6 , яким їй призначено покарання у виді позбавлення волі, з чим обвинувачена не згодна.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні не міститься даних, які б слугували достатніми підставами для суду ставити під сумнів належний захист обвинуваченої ОСОБА_6 захисником ОСОБА_7 .

Щодо доводів обвинуваченої про призначення їй занадто суворого покарання, то такі доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, є такими, що позбавлені правових підстав, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, один з яких (за ч. 2 ст. 307 КК України), є тяжким.

Обставини, які пом`якшують покарання, судом першої інстанції не встановлені. З цими висновками погоджується колегія суддів.

Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачена вину визнала частково та заперечувала проти обвинувачення у незаконному збуті психотропних речовин. Отже, відсутні підстави вважати, що вона щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю злочинів, про що обвинувачена зазначила в апеляційній скарзі. Зазначене каяття обвинувачена висловила вже після постановлення вироку, яким їй призначено покарання у виді позбавлення волі, а, отже, відсутні підстави вважати, що вона щиро розкаялася.

Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання за цією статтею, не призначив обвинуваченій ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є обовязковим. Разом з тим, розглядаючи апеляційну скаргу обвинуваченої, за відсутності апеляційної скарги прокурора, у колегії суддів відсутні процесуальні підстави перевіряти вирок в цій частині, оскільки це погіршить становище обвинуваченої.

Тому колегія суддів перевіряє вирок лише в межах поданої апеляційної скарги, в якій обвинувачена ОСОБА_6 просила пом`якшити їй покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливе у разі призначення їй покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі та у межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі. За ч. 2 ст. 307 КК України покарання призначено у мінімальному розмірі.

Тому не можна вважати призначене покарання занадто суворим, як про це зазначає обвинувачена.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Дотримавшись зазначених вимог закону, судом першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України. Підстави для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_6 положень ст. 69 та 75 КК України, відсутні.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що вона повністю визнала свою вину та щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки колегія суддів вважає недостатніми для пом`якшення їй покарання, з огляду на суспільну небезпеку вчинених обвинуваченою злочинів.

Колегія суддів звертає увагу на усталену практику Верховного Суду, який у своїх рішеннях неодноразово вказував, що суспільна небезпека кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається насамперед поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Окрім того, між наркоманією і злочинністю існує тісний взаємозв`язок. Він характеризується вчиненням наркоманами та іншими особами кримінальних правопорушень з метою заволодіння цими засобами і речовинами для їх вживання та/або розповсюдження, вчиненням значної кількості кримінальних правопорушень під безпосереднім впливом наркотиків і психотропних речовин на психіку і волю їхніх споживачів (у стані наркотичного сп`яніння, абстиненції), віктимним характером поведінки наркоманів (часом вони самі стають жертвами кримінальних правопорушень).

Кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів становлять реальну загрозу генофонду нації та забезпеченню правопорядку (справи №522/4530/23, №752/16752/20).

За такого, рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є правильним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Тому апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3