Справа № 362/836/25
Провадження № 1-кп/362/398/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні у місті Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту та клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000288, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2024, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказане кримінальне провадження на стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що спливає строк попередньої ухвали суду, а ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) не зменшилися. Вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашній арешт, на думку прокурора, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти наявним ризикам. Крім того, повідомила про відсутність у прокуратури даних про осіб, які, заслуговуючи на довіру, могли б поручитись за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з нічного домашнього арешту на особисте зобов`язання із покладанням обов`язків не відлучатись з міста без дозволу та повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Клопотання мотивує необґрунтованістю обвинувачення, відсутністю ризику переховування від суду, оскільки до цього часу він з`являвся на всі виклики слідчого, виконував всі покладені на нього обов`язки, доказів тиску ним на свідків немає, крім того, наявний запобіжний захід обмежує його бажання працевлаштуватись в нічний час.

У судовому засідання прокурор підтримала заявлене нею клопотання з підстав, наведених в ньому, щодо клопотання обвинуваченого заперечила. Вважає, що особисте зобов`язання не зможе запобігти наявним ризикам з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , санкцію відповідної статті КК України, а також необхідність захистити неповнолітню потерпілу та свідків від можливого впливу на них з боку обвинуваченого, забезпечити надання ними показань суду і унеможливити виникнення у них фактору страху перед обвинуваченим.

Представники потерпілої у судовому засіданні підтримали клопотання прокурора та заперечили щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора, підтримав подане ним клопотання, повідомив, що не має наміру переховуватись від суду та впливати на свідків, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків.

Захисник підтримав позицію ОСОБА_6 . Вважає наведені прокурором ризики надуманими. Пояснив, що ОСОБА_6 не має наміру ні переховуватися, ні впливати на потерпілу чи свідків. Звернув увагу суду, що його підзахисний сумлінно виконує покладені на нього судом обов`язки, завжди з`являвся до органу досудового розслідування за викликом. Досудове розслідування на сьогодні закінчено, докази всі зібрані, тому просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який на його думку, здатен запобігти ризику незаконно впливати на потерпілу, свідків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби строком на два місяці до 31.12.2024 включно, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.01.2025 продовжено до 02.03.2025 (але в межах строків досудового розслідування з урахуванням виконання вимог статті 290 КПК України), тобто фактично до 07.02.2025.

Згідно з частиною третьою статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

За приписами частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів, наданих суду прокурором, вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 153 КК України, тобто у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди.

З реєстру матеріалів кримінального провадження вбачається наявність письмових доказів, на які посилається прокурор при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_6 , у тому числі протоколи допиту свідків, зокрема неповнолітніх, висновки експертів, протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, наявність потерпілої у вказаному кримінальному правопорушенні.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби, суд бере до уваги серед іншого положення частини першої статті 194 КПК України та формулювання обвинувачення, що викладене в обвинувальному акті.

З приводу наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, то суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, зокрема пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", де зазначено, що обґрунтована підозра означає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд, оцінуючи заявлені клопотання, бере до уваги той факт, що в передбаченому законом порядку, судом установленим законом слідчими суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надано відповідні висновки про наявність обґрунтованої підозри та вагомість доказів саме для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки такі категорії, на відміну від ризиків, є майже незмінними протягом всього строку розгляду кримінального провадження.

Крім того, щодо посилання обвинуваченого на необґрунтованість та безпідставність обвинувачення суд зауважує, що на стадії підготовчого провадження суд позбавлений можливості перевірити це, оскільки обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом під час здійснення судового розгляду на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому діяння, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акта пред`явлене обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо наявності передбачених статтею 177 КПК України ризиків.

Розглядаючи це питання, суд виходить з того, що при визначенні ризиків у кримінальному провадженні закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити в майбутньому. Тож ризики слід вважати наявними за умови встановлення їх ймовірності.

Відповідно до вимог статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з частиною другою статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

На думку суду, ризик переховування обвинуваченого від суду досі зберігається з огляду на тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , та суворість можливого покарання. Усвідомлення можливості настання негативних наслідків для обвинуваченого може спонукати його змінювати місце проживання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також суд вважає, що на стадії підготовчого судового провадження зберігається ризик незаконного впливу обвинуваченим на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки показання вказаних осіб, отримані в ході досудового розслідування, не можуть бути враховані судом як доказ під час судового розгляду, усі свідки та потерпіла мають бути допитаними безпосередньо у судовому засіданні на відповідній стадії судового провадження. Наразі матеріали кримінального провадження розкриті стороні захисту, відповідно обвинуваченому відомі всі свідки у кримінальному провадженні та їх показання, надані під час досудового розслідування. Відтак, обвинуваченому відоме місце проживання потерпілої та свідків, що вказує на наявність ризику чинення тиску на них з метою викривлення реальних обставин справи. Тож суд вважає наявним ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Стосовно питання того, чи є можливим уникнення наявних ризиків шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, то суд ураховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, особу обвинуваченого, його сімейні зв`язки, рід занять, місце проживання, необхідність захистити неповнолітню потерпілу та свідків від можливого впливу на них з боку обвинуваченого, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього бажання працевлаштуватись у нічний час доби суд оцінює критично, оскільки згідно наданих ним же консультативних висновків лікарів йому приписано дотримуватись режиму дня і ночі, праці та відпочинку.

Отже, з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявності передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України ризиків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, а в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Керуючись статтями 2, 176-178, 181, 193, 194, 196, 290, 314-316, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічну пору доби, що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, строком на 60 (шістдесят) діб з 06 лютого 2025 року по 06 квітня 2025 року включно, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану шляхом прямування до захисної споруди (укриття) у випадку оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва без дозволу прокурора, суду;

- утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених судом обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду діє до 06 квітня 2025 року включно та підлягає виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_6 обов`язків покласти на відповідний орган Національної поліції України, на території обслуговування якого він проживає.

Копію ухвали направити прокурору для контролю за її виконанням.

Ознайомити ОСОБА_6 під розписку з ухвалою про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічну пору доби.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1