печерський районний суд міста києва
Справа № 757/67/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024, відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад вимог клопотання

До слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0003371 від 23.09.2024 про продовження строку дії підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, здійснювалось розслідування в кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

27.12.2024 у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 затверджено обвинувальний акт.

Строк дії запобіжного заходу спливає 15.01.2025, однак підготовче засідання у кримінальній справі не призначене.

Прокурор вказує, що підставою для продовження строку дії запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції сторін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання з тих підстав необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України

Обставини, встановлені слідчим суддею

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0003371 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 27 квітня 2020 року ОСОБА_5 уклав контракт із Міністерством оборони України в особі командира НОМЕР_1 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині) від 15 жовтня 2023 року № 293 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника 1 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 .

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

08 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 направлений до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до проходження військової служби.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 вересня 2024 року, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на ухилення від несення обов`язків військової служби, що полягав у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_3 та подальшому нез`явленні до військової частини НОМЕР_2 , та був реалізований за наступних обставин.

10 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 та зареєструвався для проходження військово-лікарської комісії. У подальшому, виконуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 для проходження військово-лікарської комісії не з`явився та у період з 11 вересня 2024 року по 23 вересня 2024 року проводив свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, при цьому вживаючи заходи конспірації.

У порушення п. 2.8.6 Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» для здачі документів 24 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 не з`явився, у зв`язку з чим був знятий з проходження ВЛК через відсутність та перевищення термінів медичних оглядів.

24 вересня 2024 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та, з метою ухилення від військової служби, з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби не з`явився.

24 вересня 2024 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, не з`явився з лікувального закладу, а саме з військової частини НОМЕР_3 , де проходив медичний огляд військово-лікарською комісією, до місця служби у АДРЕСА_3 та ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, до 09 жовтня 2024 року.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинена в умовах воєнного стану.

10.10.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2024 у справ № 757/56499/24-к строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено до 15.01.2025 без визначення розміру застави.

27.12.2024 прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, затверджений обвинувальний акт, який скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Розгляд справи № 175/101/25 у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 призначено на 10.01.2025 на 12:00 год.

Релевантні джерела права

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Мотиви слідчого судді

При вирішенні питання продовження строку дії до підозрюваного запобіжного заходу необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Як свідчать матеріали провадження, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 завершене та стороні захисту 27.12.2024 вручено обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, 30.12.2024 скеровано до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, і розгляд справи призначено на 10.01.2025 на 12:00 год.

Щодо наявності ризиків

ОСОБА_5 підозрюється в учиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а тому, з урахуванням обґрунтованої підозри та положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені в цій статті.

У клопотанні прокурор послався на існування ризиків того, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти встановлено порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчиненого в умовах воєнного стану. При цьому, за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, визначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Тому, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та реальність покарання, обвинувачений, з метою його уникнення, може переховуватися від суду, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більше того, солдат ОСОБА_5 відсутній на військовій службі без поважних причин з 11 вересня 2024 року. Наявність цього ризику підтверджується тим, що у період ухилення від обов`язків несення військової служби ОСОБА_5 постійно вживав заходів конспірації, при цьому змінюючи міста проживання та засоби зв`язку.

Ризик знищити сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає на даній стадії необґрунтованим, оскільки всі докази у справі зібрані та обвинувальний акт скеровано до суду.

При оцінці ризику впливу на свідків слідчий суддя бере до уваги передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань піж час допиту у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Натомість, слідчий суддя вважає недоведеними ризики перешкоджання кримінальному провадженні іншим чином, вчинення ОСОБА_5 чи продовження вчинення ним злочину проти встановленого порядку несення військової служби, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_5 має намір повернутися у військову частину для подальшого проходження військової служби. Відповідна згода була надана ТВО командира військової частини НОМЕР_4 підполковником ОСОБА_7 від 16.12.2024, однак, з невідомих причин, у подальшому була відкликана.

Отже, у кримінальному провадженні наразі доведені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вимагають застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вплине негативно на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, не здійснить підрив авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети, визначеної у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом продовження строку дії взяття обвинуваченого ОСОБА_5 під варту.

Такий висновок сторони обвинувачення не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Законом України № 2531-IX від 16.08.2022 статтю 176 КПК України доповнено частиною восьмою, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Враховуючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 (ч. 4 ст. 408 КК України), а також дію в державі воєнного стану, застосування до останнього іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, чинним КПК не передбачено.

З огляду на вище вкладене клопотання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про взяття обвинуваченого ОСОБА_5 на поруки не підлягають задоволенню.

Клопотання сторони захисту про повернення прокурору клопотання у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності не підлягає задоволенню, оскільки юридичною адресою Державного бюро розслідувань є м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, що відноситься до Печерського району м. Києва.

Клопотання сторони захисту про повернення прокурору клопотання у зв`язку з відсутністю правових підстав для його розгляду Печерським районним судом м. Києва спростовується положенням ч. 6 ст. 199 КПК України.

Враховуючи, що підготовче засіданні у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, призначено на 10.01.2025 на 12:00 год, слідчий суддя вважає достатнім продовжити строк тримання під вартою до 31.01.2025.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0003371 від 23.09.2024, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.01.2025 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний тест ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 10.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1