Справа № 730/717/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/70/25
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

захисника-адвоката ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 червня 2021 року за № 0000250 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та виправдано.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні віднесено на рахунок держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В поданій апеляційній прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в резолютивній частині вироку суду не зазначив, з яких саме підстав було виправдано ОСОБА_8 , вказавши лише, що останнього визнано невинуватим та виправдано, що є порушенням вимог ст. ст. 374, 373 КПК України.

Звертає увагу, що висновки суду в частині того, що обшук був проведений з метою відшукання і вилучення наркотичних засобів та грошових коштів, отриманих за збут наркотичних засобів в рамках іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , наркотичні засоби були знайдені в тій же кімнаті, де і боєприпаси і це свідчить на користь версії сторони захисту, не відповідають дійсності, оскільки згідно відеозапису обшуку, обвинувачений на запитання поліцейських на питання «де його кімната?» неодноразово повідомляв місце знаходження його кімнати. Вважає, що поведінка ОСОБА_8 , під час проведення вказаної слідчої дії, підтверджує факт його проживання в цьому будинку і знаходження саме його речей в цій кімнаті.

Прокурор переконаний, що показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 заслуговують критичної оцінки, з огляду на протиріччя в показаннях обвинуваченого під час судового розгляду та на відеозаписі обшуку, а також суперечність показань свідка ОСОБА_9 з відеозаписом до протоколу обшуку, зокрема, під час проведення обшуку ОСОБА_8 не заперечував приналежність виявлених патронів йому.

На думку апелянта, протокол обшуку від 26 травня 2021 року є належним та допустимим доказом, а слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України. В даному випадку, посилання суду на правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.12.2021 року у справі №663/820/15-к, при визнанні протоколу обшуку недопустимим доказом є безпідставною, оскільки ситуація у вказаному провадженні не є тотожною, яка розглядається у даній справі. Крім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постанові від 05.02.2020 року у справі №149/833/15-к, від 24.06.2020 р. у справі №205/440/15, вважає, що участь інших осіб у проведенні обшуку не виключається. І з врахуванням вказаних доводів, відсутні підстави для визнання недопустимими доказами показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (поняті при обшуку) та висновку експерта від 24.06.2021 року, на підставі того, що вони є похідними від протоколу обшуку та були отримані завдяки доказу, отриманому незаконним шляхом.

Вважає, що при винесенні виправдувального вироку, суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та не дано жодної оцінки ухвалам про надання дозволу на проведення обшуку, про накладення арешту на майно, а також речовим доказам - набоям.

На думку апелянта, надані стороною обвинувачення протоколи слідчих дій, процесуальні документи, висновок експертизи, які є належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою, свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_8 із вчиненням ним інкримінованого злочину.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_8 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, під час збирання металобрухту, за допомогою металошукача, знайшов металеві предмети, схожі на боєприпаси, які забрав із собою та переніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

У ході проведення обшуку 26.05.2021 за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 7 одиниць патронів, які відповідно до висновку судової експертизи зброї є боєприпасами, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, а саме один із сімох патронів є 5,45 мм (5,45x39) бойовим проміжним патроном, з кулею зі стальним сердечником призначений для проведення пострілів з бойової зброї калібру 5,45 мм (5,45x39), а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, два із сімох патронів є 9-мм (9x18 ПМ) пістолетними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначені для проведення пострілів з бойової зброї калібру 9 мм (9x18ПМ), а саме: пістолетів, пістолетів-кулеметів відповідного калібру; чотири із сімох патронів є 5,6 мм довгими гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, виробництва СРСР та призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України - як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вказав, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, вчинене обвинуваченим. Зокрема, суд вважає протокол обшуку від 26.05.2021 року недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ч. 1 ст. 236 КПК України, яка не передбачає можливості виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого та прокурора. Однак у процесі дослідження відеозапису проведеного обшуку встановлено, що його було виконано не уповноваженими особами. Фізичні дії, пов`язані з дослідженням приміщення будинку, побутових речей, відшукання предметів (зокрема і боєприпасів) та їх вилучення, здійснювали оперативні працівники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Факт оголошення ухвали про обшук, складання протоколу, опечатування пакетів з вилученими об`єктами не вказує на те, що ухвалу слідчого судді про проведення обшуку виконував саме слідчий.

Також, із показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були залучені в якості понятих при обшуку, не вбачається, що боєприпаси належали саме ОСОБА_8 . Крім того, їх показання разом з висновком експерта №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24.06.2021 року є недопустимими доказами, оскільки вони є похідними від протоколу обшуку та були отримані завдяки доказу, отриманому незаконним шляхом.

Показання свідка ОСОБА_12 також є недопустимим доказом, так як ґрунтуються на поясненнях іншої особи і фактично є показаннями з чужих слів, при цьому свідок не назвав особу, яка надала первинні пояснення.

На переконання місцевого суду, версія обвинуваченого, який в ході обшуку та в процесі судового розгляду заперечує свою причетність до вказаного кримінального правопорушення, а свідок ОСОБА_9 у своїх показаннях суду стверджує, що саме він знайшов та переніс вказані боєприпаси до будинку, не спростована стороною обвинувачення належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, за результатами проведеного апеляційного розгляду, на виконання ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно допитавши свідків в межах задоволеного апеляційним судом клопотання прокурора, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, під час збирання металобрухту, за допомогою металошукача, знайшов металеві предмети, схожі на боєприпаси, які забрав із собою та переніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

У ході проведення обшуку 26 травня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 7 одиниць патронів, які відповідно до висновку судової експертизи зброї є боєприпасами, виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби, а саме один із сімох патронів є 5,45 мм (5,45x39) бойовим проміжним патроном, з кулею зі стальним сердечником призначений для проведення пострілів з бойової зброї калібру 5,45 мм (5,45x39), а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, два із сімох патронів є 9-мм (9x18 ПМ) пістолетними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначені для проведення пострілів з бойової зброї калібру 9 мм (9x18ПМ), а саме: пістолетів, пістолетів-кулеметів відповідного калібру; чотири із сімох патронів є 5,6 мм довгими гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, виробництва СРСР та призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та ухвалено вирок, який підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, визнаючи ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд не прийняв до уваги докази сторони обвинувачення, безпідставно визнавши їх недопустимими, а висновок про недоведеність вини обвинуваченого, побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що фактично він не проживає за адресою АДРЕСА_2 . У даному домогосподарстві мешкає його бабуся, яку він відвідує час від часу, щоб допомогти по господарству. У будинку дійсно є його кімната, там зберігаються його речі, зокрема антикварні речі, які він знайшов за допомогою металошукача. Проте, йому невідомо, звідки там взялися патрони, не виключає, що його батько чи хтось інший могли їх туди покласти.

Незважаючи на запечення обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом апеляційної інстанції доказами, зокрема показаннями:

- свідка ОСОБА_12 , показання якого були відтворені в суді апеляційної інстанції, оскільки він перебуває на військовій службі, згідно пояснень якого, він знає ОСОБА_8 як мешканця м. Борзна. Йому відомо, що обвинувачений займається пошуками металу з металошукачем. Перебуваючи в одній компанії, він чув, як хтось із присутніх говорив (хто саме він не пам`ятає), що ОСОБА_8 вдома зберігає набої;

- свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він був присутнім в якості понятого при обшуку, який проводився у житловому будинку, адреси він не пам`ятає. У процесі обшуку був знайдений предмет схожий на рушницю, патрони та коноплі. Патрони було знайдено у маленькій кімнаті, їх помістили до пакету, де він поставив свій підпис;

- свідка ОСОБА_11 , згідно пояснень якої вона була понятою при обшуку, який проводився в 2021 році за місцем проживання ОСОБА_8 . Перед початком обшуку їй було роз`яснено її права. Обшук проводили два чи три працівники поліції, чи був серед них слідчий вона не пам`ятає. Під час обшуку, в будинку було знайдено коноплі, зброю та патрони. У одній з кімнат у коробці було знайдено до десяти однакових патронів. Де саме стояла коробка, вона не пам`ятає. Потім патрони запакували і вони з іншим понятим поставили підписи на пакеті. Де саме рахували і запаковували патрони, вона не пам`ятає.

Суд апеляційної інстанції, не надаючи нової оцінки показанням свідка ОСОБА_9 відхиляє їх з огляду на те, що вони, як і показання обвинуваченого ОСОБА_8 , спростовуються сукупністю далі досліджених доказів.

Крім показань свідків, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих діянь підтверджується даними, які містяться у наступних доказах:

- протоколі обшуку від 26 травня 2021 року, проведеного у домогосподарстві, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , під час якого у кімнаті ОСОБА_8 було виявлено грошові кошти, набої до нарізної гладкоствольної зброї різного калібру в кількості 8 набоїв, які були поміщені до пакету INZ1095279 та прозорий полімерний пакунок з вмістом в ньому сухої подрібненої речовини, схожої на коноплю, віяло та порожні полімерні пакунки;

- висновку експерта №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24 червня 2021 року, згідно якого сім одиниць патронів наданих на дослідження є боєприпасами, виготовленими промисловим способом та придатні до стрільби, а саме, один із сімох патронів є 5,45 мм (5,45x39) бойовим проміжним патроном, з кулею зі стальним сердечником призначений для проведення пострілів з бойової зброї калібру 5,45 мм (5,45x39), а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, два із сімох патронів є 9-мм (9x18 ПМ) пістолетними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначені для проведення пострілів з бойової зброї калібру 9 мм (9x18ПМ), а саме: пістолетів, пістолетів-кулеметів відповідного калібру; чотири із сімох патронів є 5,6 мм довгими гвинтівочними спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, виробництва СРСР та призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї калібру 5,6 мм.

Оцінюючи на предмет допустимості протокол обшуку від 26 травня 2021 року суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками місцевого суду щодо його недопустимості.

Так, суд першої інстанції зазначив, що вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ч. 1 ст. 236 КПК України, яка не передбачає можливості виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого та прокурора. Однак, у процесі дослідження відеозапису проведеного обшуку встановлено, що його було виконано не уповноваженими особами. Фізичні дії, пов`язані з дослідженням приміщення будинку, побутових речей, відшукання предметів (зокрема і боєприпасів) та їх вилучення, здійснювали оперативні працівники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Факт оголошення ухвали про обшук, складання протоколу, опечатування пакетів з вилученими об`єктами, не вказує на те, що ухвалу слідчого судді про проведення обшуку виконував саме слідчий.

Поруч із цим, суд апеляційної інстанції не може погодитись із такими висновками.

Ухвалою слідчого судді від 26 травня 2021 року надано дозвіл слідчим СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, окрім іншого, ОСОБА_15 , на проведення обшуку житла та іншого володіння, розташованого в АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу обшуку домогосподарства, він був складений слідчим ОСОБА_15 . Відеозаписом даної слідчої дії підтверджується, що обшук проводився слідчим на підставі ухвали слідчого судді, в присутності ОСОБА_8 , двох понятих, під час якого слідчим зачитувалась ухвала, вилучались докази, заповнювався та підписувався протокол вказаної слідчої дії. Учасники обшуку будь-яких зауважень або заперечень не висловлювали.

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які допитані судом апеляційної інстанції, встановлено, що вони були залучені в якості понятих під час проведення обшуку. В даній слідчій дії безпосередню участь брав слідчий, який, окрім іншого, перераховував патрони та опечатував їх.

З викладеного слідує, що обшук був проведений слідчим, він особисто брав участь у проведенні слідчої дії, передоручення оперативним підрозділам не було.

Наявність на місці проведення обшуку оперативних працівників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які надавали допомогу слідчому при проведенні обшуку та про участь яких не вказано у протоколі обшуку колегія суддів не може розцінювати, як істотне порушення, яке тягне за собою визнання результатів слідчої дії недопустимим доказом.

Так, надання допомоги слідчому при проведенні слідчих (розшукових) дій представниками інших підрозділів органів внутрішніх справ є однією з форм взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами внутрішніх справ, що регламентовано Інструкцією з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС України від 07 липня 2017 року №575.

Згідно з п.п.3 п.3 Розділу І наведеної Інструкції одним із основних принципів такої взаємодії є оптимальне використання наявних можливостей органів досудового розслідування та оперативних підрозділів Національної поліції України у запобіганні, виявленні та розслідуванні кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Розділу VII цієї Інструкції слідчий (дізнавач), ураховуючи наявну інформацію про можливе знаходження в місці проведення обшуку осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, зброї, боєприпасів, вилучених з обігу предметів і речовин, а також обставини, що можуть перешкодити або ускладнити проведення обшуку, на підставі доручення має право залучити працівників оперативних підрозділів, інших органів та підрозділів поліції для участі в проведенні цієї слідчої (розшукової) дії.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Згідно із статтею 41 КПК України такі доручення мають бути виключно у письмовій формі. У відповідності до п.4 Розділу VI наведеної вище Інструкції доручення, які даються оперативному підрозділу, реєструються в канцелярії територіального органу, підрозділу поліції та передаються в порядку, передбаченому нормативним актом про організацію діловодства.

Проте, зі змісту Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України № 747 від 23 серпня 2012 року, слід зробити висновок про те, що усі інші доручення організаційного характеру могли бути як письмовими, так і усними.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для визнання результатів наведеного вище обшуку недопустимим доказом у зв`язку з порушенням його суттєвих умов.

Наведене узгоджується з практикою суду касаційної інстанції, зокрема, з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 149/833/15-к.

Тому, вищевказаний протокол обшуку є належним та допустимим доказом, відповідно до якого у домогосподарстві, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , у кімнаті ОСОБА_8 було виявлено, окрім іншого, набої до нарізної гладкоствольної зброї різного калібру в кількості 8 набоїв, які були вилучені.

Доводи сторони захисту про неналежність протоколу обшуку з підстав його проведення у іншому кримінальному проваджені не можуть бути визнані обґрунтованими з наступних підстав.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обшук житла проведений в межах кримінального провадження №0000408 від 14 грудня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України. По результатах проведення обшуку виявлено інший злочин, надалі його було зареєстровано, та постановою прокурора виділено з матеріалів досудового розслідування №0000408 певні матеріали, в тому числі і документи, що стосуються проведеного обшуку житла та іншого володіння особи.

Враховуючи відсутність підстав для визнання протоколу обшуку від 26 травня 2021 року недопустимим доказом, тому відсутні підстави для застосування концепції «плодів отруєного дерева» до інших доказів, таких, як висновок експерта №СЕ-19/125-21/5427-БЛ від 24 червня 2021 року, а показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 слід визнати допустимими доказами.

Колегія суддів також не може погодитися з позицією суду першої інстанції щодо визнання показань свідка ОСОБА_12 недопустимим доказом з підстав, що вони є фактично показаннями з чужих слів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи. Таким чином, показанням із чужих слів буде твердження про існування певного факту, який особа не сприймала особисто, а дізналася про нього зі слів іншої особи.

Для визначення того, чи є показання, в яких передаються висловлювання іншої особи, показаннями з чужих слів у значенні ст. 97 КПК України, необхідно встановити, чи надаються або використовуються ці висловлювання іншої особи для доведення існування того факту, про який стверджується в цьому переданому висловлюванні. Показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з іншою метою, наприклад, для доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями з чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо спостерігав.

Зі змісту показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що вони стосуються не тільки певного факту, який став відомий йому зі слів інших осіб, а більшою мірою відносяться до обставин кримінального провадження, які свідок безпосередньо сприймав і які логічно узгоджуються та доповнюють інші відомості з приводу обставин події кримінального правопорушення.

При цьому слід відмітити, що висновки апеляційного суду не ґрунтуються на твердженнях, переказаних свідком ОСОБА_12 щодо обставин скоєного кримінального правопорушення. Вказаний свідок лише повідомив суду про обставини, очевидцем та учасником яких він безпосередньо був. Крім того, фактичні обставини кримінального правопорушення колегія суддів встановила на підставі інших доказів, у тому числі на підставі протоколів слідчих дій.

Щодо показань свідка сторони захисту ОСОБА_9 , що саме він знайшов металеву коробку в якій серед інших предметів знаходились сім чи вісім патронів і він не говорив сину, що знайшов патрони, а потім він зайшов до будинку та залишив патрони у кімнаті сина на етажерці, то колегія суддів враховує наступне.

Забезпечити явку свідка ОСОБА_9 в судове засідання є неможливим, так як він проходить службу в ЗСУ і є на даний час безвісті зниклим.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, не переоцінюючи показання вказаного свідка, а також враховуючи, що під час проведення обшуку ОСОБА_16 повідомляла, що ОСОБА_9 , батько обвинуваченого, не проживає тривалий час за вказаною адресою, його речей в будинку немає, показання останнього щодо належності йому виявлених заборонених предметів заслуговують критичної оцінки.

Встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини кримінального провадження, щодо виявлення заборонених предметів в кімнаті ОСОБА_8 , що підтверджує показання свідка відносно зберігання обвинуваченим вдома набоїв, спростовують висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та безпідставність його виправдування.

Зокрема, оцінюючи зібрані докази в даному кримінальному провадженні за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про необхідність скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 та ухвалення нового вироку, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 необхідно скасувати та ухвалити новий вирок апеляційного суду, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргами на вирок суду першої інстанції, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_8 колегія суддів керується ст.ст. 50, 65 КК України, правовими позиціями викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, являється особою молодого віку, за місцем проживання негативні дані, що характеризують його особу, відсутні, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання та вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі.

Зважаючи на конкретні обставини вчиненого злочину, відсутність завданої шкоди суспільним інтересам, що з моменту вчинення ним даного злочину, минув тривалий час, протягом якого він кримінальні та адміністративні правопорушення не скоював, тобто, приймає всі міри по запобіганню противоправної діяльності та веде законослухняний спосіб життя, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що наявні обґрунтовані підстави для звільнення ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, з покладенням певних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2022 року відносно ОСОБА_8 - скасувати.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покласти такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) грн. 72 (сімдесят дві) коп.

Речові докази: набої до нарізної вогнепальної зброї різного калібру в кількості 8 штук, які зберігаються в кімнаті зберігання зброї та боєприпасів відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області - знищити.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4