Справа № 344/1626/25
Провадження № 1-кс/344/910/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Представник володільця майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.11.2023 накладено арешт на автомобіль марки УАЗ 31512, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони на його відчуження, розпорядження та користування, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Але, володілець та користувач майна ОСОБА_5 , в якої було вилучено автомобіль, не може погодитись з рішенням суду щодо заборони користування майном, оскільки це порушує її право на власність. Вказаний автомобіль для сім`ї ОСОБА_5 є необхідним, оскільки ним потрібно возити дітей о школи та в лікарню, також автомобіль потрібен в господарстві, для забезпечення життєдіяльності сім`ї. Ні ОСОБА_5 , ні її чоловік ОСОБА_7 не причетні до кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав з підстав наведених в ньому, пояснив, що ОСОБА_5 є законним володільцем майна, оскільки на території її господарства вилучено автомобіль та він є власністю її та чоловіка, сім`ї.

Слідчий в судовому засіданні заперечив щодо скасування арешту майна, оскільки ще не всі обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені, вирішується питання про оголошення підозри іншим особам, а тому необхідність арешту не зникла.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді від 11.11.2024 року про накладення арешту на майно не скасована, набрала законної сили, тому підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано, немає.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024, у якому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.11.2024 в рамках даного кримінального провадження, проведено санкціонований обшук автомобіля марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого зазначений автомобіль вилучено.

Відповідно до реєстраційної карти автомобіль марки УАЗ 31512 реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно постанови старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_11 про визнання речовим доказом від 07.11.2024 року автомобіль марки УАЗ 31512, д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений під час обшуку 06.11.2024, визнано речовими доказом у кримінальному провадженні № 0000201 від 09.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Арештований автомобіль використовувався для перевезення осіб для їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_5 вважає себе законним володільцем вказаного автомобіля, хоча належних доказів на підтвердження права користування транспортним засобом не надала.

Згідно договору страхування, страхувальником є чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_7 .

Скановані пояснення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не можуть бути належним доказом того, що ОСОБА_5 є законним володільцем автомобіля.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, заявником не надано.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яке подано в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний тест ухвали проголошено 31.01.2025 року о 16.00 годин.