Справа № 306/2543/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/859/24 за прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2024 року відмовлено у задоволені клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України на посаді водія 2 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 у військовому званні "солдат", раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні №0000047 від 12 січня 2024 року.

З матеріалів клопотання вбачається, що заступник начальника СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

В обґрунтування доводів клопотання заступник начальника СВ зазначив, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого в період воєнного стану, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: матеріалами службового розслідування, протоколами допиту свідків, рапортами. Вказав, що відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України. Зазначив, що жоден інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того зазначив, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, за кримінальне правопорушення за ч.5 ст.407 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_9 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, що вчинене кримінальне правопорушення є тяжким кримінальним правопорушенням. Просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 днів.

Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що 12.01.2024 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за повідомленням командира військової частини НОМЕР_3 від 18.12.2023.

02.04.2024 ОСОБА_9 допитаний в якості свідка слідчим третього слідчого відділу територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

25.07.2024 ОСОБА_9 повторно допитаний в якості свідка заступником начальника відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Будь яких інших слідчих дій з 25.07.2024 до 11.12.2024 проведено не було.

За таких обставин слідчий суддя вважала, що прокурором не доведено жодного ризику для виправдання тримання особи під вартою.

ОСОБА_9 від слідства не ухилявся, у слідчого була можливість повідомити ОСОБА_9 про підозру, починаючи з 02.04.2024, однак слідчий цього не зробив.

За таких обставин, окрім обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - відсутні будь-які підстави для обрання щодо ОСОБА_9 будь-якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, складено 11.12.2024 та цього ж дня вручено підозрюваному ОСОБА_9 . Вказує, що підставою застосування запобіжного заходу слугувало наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 КПК України. Прокурор зауважив, що солдат ОСОБА_9 будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , по теперішній час продовжує вчиняти зазначене кримінальне правопорушення, з моменту самовільного залишення в/ч по теперішній час, у зв`язку із не обранням останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваної ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_9 , його захисник-адвокат ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На переконання апеляційного суду, зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів провадження, в провадженні слідчого відділення відділення поліції №1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000047 від 12 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

11.12.2024 громадянину ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що виразилося у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження, а саме дані, які містяться в копіях процесуальних документів та протоколах слідчих дій, з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України - це кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину (санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років). До статті 407 внесено зміни згідно із Законами № 2839-IX від 13.12.2022 року, №3233-IX від 13.07.2023 року.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 слідчий суддя врахував вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Своє рішення про відмову слідчий суддя мотивував тим, що у судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки 02.04.2024р. ОСОБА_9 допитаний в якості свідка слідчим третього слідчого відділу територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому; 25.07.2024р. ОСОБА_9 повторно допитаний в якості свідка заступником начальника відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, будь яких інших слідчих дій з 25.07.2024 до 11.12.2024 проведено не було. За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено жодного ризику для виправдання тримання особи під вартою. Із зазначеним висновком слідчого судді і погоджується апеляційний суд.

При цьому матеріали клопотання не містять доказів, що підозрюваний ОСОБА_9 не з`являвся до органу досудового розслідування, або вчиняв інші дії з метою ухилення, тобто у слідчого була можливість повідомити ОСОБА_9 про підозру, починаючи з 02.04.2024, однак слідчий цього не зробив..

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що окрім обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - відсутні будь-які підстави для обрання щодо ОСОБА_9 будь-якого запобіжного заходу.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про незаконність ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 194, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволені застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді