Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/528/25
Номер провадження1-кп/173/128/2025
14 квітня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посуньки, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, має неповнолітню дитину, з професійно-технічною освітою, не працючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)09.06.2003 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ст. 69, ст. 75, ст. 76, ст. 104 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
2)19.12.2003 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 69, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
3)19.04.2004 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
4)21.09.2004 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
5)02.08.2007 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 02.02.2011 звільнений від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання;
6)19.06.2013 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 195, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
7)22.02.2016 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
8)25.07.2016 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
9)12.01.2017 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
10)16.05.2017 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
11)20.07.2017 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. 08.06.2018 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 6 місяців 28 днів;
12)06.05.2019 П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;
03.10.2019 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;
13)20.11.2019 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі;
14)03.12.2019 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.12.2022 по відбуттю строку покарання;
15)23.03.2023 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст. 75, ст. 76 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Звільнений від покарання на підставі ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2024;
16)24.01.2025 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ст. 75, ст. 76 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , 02.01.2025 близько 16.00 год., тобто в умовах воєнного стану, знаходився біля домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 , де через частково огороджену парканом по периметру територію домоволодіння побачив листи шиферу, внаслідок чого в останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що листи шиферу важкі та одразу викрасти всі листи він не зможе, вирішив переносити частинами за декілька разів за допомогою возика.
Реалізуючи свій раптово виниклий єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення невизначеної кількості чужого майна, ОСОБА_4 , 03.01.2025 в період часу з 01.00 год. до 03.00 год., більш точний час не встановлений, прийшов до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на власну користь, в умовах воєнного стану, пройшов на частково огороджену парканом територію вказаного домоволодіння, маючи при собі возик, який заздалегідь взяв з собою, звідки шляхом вільного доступу викрав 10 листів восьмихвильового шиферу, бувшого у використанні, без пошкоджень, вартістю 202,50 грн., за одну одиницю, загальною вартістю 2025,00 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2025,00 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , 03.01.2025 в період часу з 01.00 год. до 03.00 год., більш точний час не встановлений, повернувся до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на власну користь, в умовах воєнного стану, пройшов на частково огороджену парканом територію вказаного домоволодіння, маючи при собі возик, який заздалегідь взяв з собою, звідки шляхом вільного доступу викрав 10 листів восьмихвильового шиферу, бувшого у використанні, без пошкоджень, вартістю 202,50 грн., за одну одиницю, загальною вартістю 2025,00 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2025,00 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , 03.01.2025 в період часу з 01.00 год. до 03.00 год., більш точний час не встановлений, повернувся до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями не спостерігають сторонні особи, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на власну користь, в умовах воєнного стану, пройшов на частково огороджену парканом територію вказаного домоволодіння, маючи при собі возик, який заздалегідь взяв з собою звідки шляхом вільного доступу викрав 7 листів восьмихвильового шиферу, бувшого у використанні, без пошкоджень, вартістю 202,50 грн., за одну одиницю, загальною вартістю 1417,50 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1417,50 грн.
Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5467,50 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому суду пояснив, що 3 січня 2025 року вночі пройшов на частково огороджений парканом двір будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та за допомогою возика, який був при ньому, за три рази вивіз 27 листів шиферу.
Обвинувачений не оспорює обставин кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
У зв`язку з тим, що обвинувачений розповів про обставини кримінального правопорушення, ніхто із учасників не заперечує їх, кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, не має наміру оскаржувати їх в апеляційному порядку, суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, з урахуванням позиції потерпілого, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, а саме:
ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, має неповнолітнього сина, однак його не утримує, інших осіб на утриманні не має, є осудним, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.
Крім того, вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2025 ОСОБА_4 засуджений за ст.185 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим за часом) вироком. У даному випадку діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, не застосовуючи ч. 4 ст. 70 цього Кодексу.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що коли особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Аналогічна позиція з цього питання була висловлена і у постанові об`єднаної палати Верховного Суду.
Тому, якщо до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, учинених до постановлення цього вироку, то в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватися залежно від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку і яке рішення ухвалює суд у новому вироку щодо покарання за кримінальні правопорушення, вчинені до постановлення попереднього вироку.
У разі, коли попередній вирок залишився незмінним й ухвалене в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно.
Ухвалою суду від 17.03.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 17.05.2025 включно.
У зв`язку з винесенням обвинувального вироку та призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, з урахуванням особи обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без змін.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року підлягає скасуванню.
Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання.
Залишити ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду, прокурора в період часу з 21:00 до 07:00 год.; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора; не відлучатися із с. Посуньки Кам`янського району Дніпропетровської області без дозволу суду, прокурора.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року, а саме на 27 листів восьмихвильового шиферу, скасувати.
Речові докази: 27 листів восьмихвильового шиферу, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити у його власності.
Вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2025, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому.

Суддя ОСОБА_1