Справа № 307/4230/24
Провадження № 1-кп/307/290/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000288 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, особи з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 у грудні 2021 року, з метою обміну інформацією з необмеженою кількістю осіб, перебуваючи за місцем свого постійного проживання у с. Бедевля, Тячівського району, Закарпатської області, за допомогою власного мобільного телефону, зареєстрував у загальнодоступній та соціально-орієнтованій інтернет мережі «Fecebook», за електронною адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 електронну сторінку (аккаунт) під мережевим псевдонімом « ОСОБА_6 ».

В подальшому, він, на виконання злочинного задуму спрямованого на вчинення умисних дій, тобто на розповсюдження матеріалів, спрямованих на розпалювання національної ворожнечі та ненависті, на приниження національної честі та гідності, перебуваючи у с. Бедевля, Тячівського району, за допомогою власного мобільного телефону марки САТ моделі S31, IMEI № НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» за № НОМЕР_2 , використовуючи вказану сторінку мережі «Fecebook», з метою доведення до відома усіх користувачів соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Fecebook», які відвідували (відвідуватимуть) електронну сторінку (аккаунт) « ОСОБА_6 », а також автоматичного сповіщення усіх користувачів вказаної соціальної мережі, котрі додані до розділу «Друзі» аккаунту, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ІНФОРМАЦІЯ_3 поширив допис користувача під ніком « ОСОБА_7 » від 10 травня 2024 року, під назвою: «Но добрий день севже Мукачево се просто піз.....83» з прикріпленим до нього відео, на якому зображені представники єврейської релігійної громади, та вказаного дня перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи вказаний акаунт, здійснив коментарі до вказаного допису, який розміщений на сторінці користувача під ніком « ОСОБА_7 », які за своїм змістом принижують представників єврейської релігійної організації, у тому числі всю єврейську національну спільноту України, а саме, називаючи їх «бомжами», «жидами» та іншими образливими словами, наголошуючи при цьому на своїй ненависті до них та закликав до насильницьких дій, зокрема «виселення євреїв з України та Закарпатської області до Ізраїлю», що відповідно до висновку судової лінгвістичної експертизи - в його коментарях наявна негативна інформація образливого характеру та містить лінгвістичні ознаки розпалювання національної, релігійної ворожнечі, спрямовані проти певної групи осіб, залежно від їхньої національної, релігійної належності та релігійних переконань, а саме проти представників єврейської національної групи, що були доступні для загального ознайомлення всім користувачам вказаної соціальної мережі, які відвідували його сторінку та доступні для перегляду всім користувачам вказаної соціальної мережі, які відвідували сторінку та доступні для перегляду всім користувачам соціально-орієнтованого ресурсу мережі Інтернет «Fecebook», які відвідували сторінку користувача « ОСОБА_7 », тобто вчинив умисні дії, спрямовані на розпалювання національної та релігійної ворожнечі і ненависті, на приниження національної честі, гідності та образи почуттів громадян, у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 161 КК України.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся, просив його суворо не карати та показав, що приблизно у 2021 році, за допомогою свого мобільного телефону він зареєстрував власну електронну сторінку у соціальній мережі «Фейсбук», під назвою « ОСОБА_6 ». 11 травня 2024 року, відслідковуючи новини у соціальній мережі «Фейсбук», натрапив на допис, який поширив та прокоментував його образливими і непристойними словами. Так як на даний час країна перебуває в стані війни, під час якої загинуло багато людей, у тому числі його односельчан, друзів та знайомих, його обурив цей допис та вміст відео, оскільки для себе зміст цього допису зрозумів так, що представники єврейської релігійної організації веселяться з приводу того, що в Україні йде війна і гинуть люди, через що в коментарях написав образливі та непристойні слова. Однак, в подальшому його рідні пояснили йому, що вказані особи дотримуються своїх традицій і це пов`язано із їхніми релігійними переконаннями.

Учасники судового провадження не оспорювали обставини винуватості ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, спрямованих на розпалювання національної та релігійної ворожнечі і ненависті, на приниження національної честі, гідності та образі почуттів громадян, у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, і тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При призначенні покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання та досудову доповідь представника уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

До кримінальної відповідальності ОСОБА_4 притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства (інвалідність пов`язана із вродженими вадами слуху).

Пом`якшуючі його покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, є підстави призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Так як ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, і, згідно досудової доповіді, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні та є можливість призначення покарання, яке не пов`язане із позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і тому є підстави звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «САТ», моделі S31 ІМЕІ № НОМЕР_2 , який упаковано та опечатано в спеціалізований номерний пакет Національної поліції України ІСR 0182300, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області - повернути власнику - ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку за заявою.

Суддя ОСОБА_1