Справа №705/6608/24
1-в/705/635/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК №92

(в режимі відео конференції) ОСОБА_4

засудженого (в режимі відео конференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань, в режимі відеоконференції між судом та ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92», матеріали клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо звільнення від покарання та приведення вироку у відповідності до вимог Закону України,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 , звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання та приведення вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, у відповідності до вимог Закону України.

Засуджений ОСОБА_5 , в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив суд привести у відповідність вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2018, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886- ІХ від 18.07.2024.

Вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від покарання за вище вказаним вироком, оскільки сума завданих матеріальних збитків 1200 грн. (датою вчинення злочину є 12.02.2017), менше суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та як наслідок не перевищує межі кримінально-карного діяння.

Просить привести у відповідність до вимог Закону, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 1, 4 ст. 70 КК України, виключивши з нього посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Інші вироки відносно ОСОБА_5 залишити без змін, оскільки на кримінальні правопорушення за вказаними вироками не розповсюджується дія Закону.

Представник СВК №92 в судовому засідання при вирішенні клопотання засудженого поклався на думку суду.

Вивчивши матеріали особової справи, беручи до уваги думку засудженого, позицію прокурора та представника установи, суд дійшов висновку, що таке клопотання підлягає до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відбуває покарання в Державні установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)» в Черкаській області, за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.04.2022 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26.01.2021 та остаточно за сукупністю вироків призначено ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частина 2 ст. 51 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отож, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи зазначені зміни до законодавства, а також положення ч. 2 ст. 4 КК України та ч. 1 ст. 5 КК України, таємне викрадення чужого майна на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_5 діяння (12.02.2017)кваліфікувалося б за ч. 2 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. Тобто, розмір заподіяної шкоди не перевищує 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2017.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність яких законом усунена, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Привести вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.06.2018р. щодо ОСОБА_5 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити від покарання за вище вказаним вироком, оскільки сума завданих матеріальних збитків 1200 грн. (датою вчинення злочину є 12.02.2017), є менше суми 2-х неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та як наслідок не перевищує межі кримінально-карного діяння.

Привести у відповідність до вимог Закону, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 1, 4 ст. 70 КК України, виключивши з нього посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Інші вироки відносно ОСОБА_5 залишити без змін, оскільки на кримінальні правопорушення за вказаними вироками не розповсюджується дія Закону.

Роз`яснити засудженому, що від покарання або його частини, що їх особа законно відбула на підставі вищевказаного вироку суду до декриміналізації злочину, вона не може бути звільнена, а понесені особою правообмеження у цьому разі не підлягають відшкодуванню чи компенсації.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6