Справа № 198/94/25
Провадження № 1-кп/0198/59/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2025 за № 0000024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Токмак Запорізької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, із середньо-спеціальною освітою, не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив :

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти здоров`я особи, а саме умисно заподіяв потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, 28 грудня 2024 року о 02:30 годині ОСОБА_5 перебував в кімнаті № 217 Юр`ївського гуртожитку, який розташований по вул.Запорожченка,57 с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області, де також знаходилась потерпіла ОСОБА_4 , з якою вони проживали однією сім`єю.

В зазначені вище час та місці під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла словесна сварка, що розвинула між останніми неприязні стосунки.

В процесі словесного конфлікту у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свої наміри та діючи умисно і цілеспрямовано, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , знаходячись в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_4 , яка перебувала в положенні лежачи на ліжку спиною до нього, умисно завдав їй один удар кулаком своєї правої руки в задню частину голови. Далі, обвинувачений, підійнявши та посадивши потерпілу на ліжко перед собою, умисно завдав по одному удару кулаками своїх рук в область лівої і правої щоки ОСОБА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії і не маючи наміру зупинятися, ОСОБА_5 , взявши потерпілу за плечі, скинув її на підлогу, в результаті чого вона опинилася на спині, та умисно завдав ОСОБА_4 один удар кулаком своєї лівої руки в область грудної клітини зліва і один удар взутою своєю правою ногою в область грудної клітини зліва позаду.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, з переломами 4-8 ребер ліворуч зі зміщенням відламків, посттравматичним пневмогідротораксом зліва.

Кримінальне правопорушення підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі та не заперечував спричинення потерпілій ОСОБА_4 згаданих вище тілесних ушкоджень і механізм їх заподіяння. Шкоду (моральну, матеріальну на лікування) відшкодував.

Час, місце, мотив вчинення кримінального правопорушення, інші обставини вчинення злочину, викладені в обвинувальному акті, ОСОБА_5 не спростовував, а навпаки їх підтвердив.

Учасники судового провадження не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, викладених вище, їх не оспорювали, правильно розуміючи при цьому зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження не виникає.

Беручи до уваги викладене, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням позитивної думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин вчинення злочину, оскільки вони ніким не оспорюються.

З урахуванням зазначеного вище суд вважає, що вина ОСОБА_5 в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, доведена. Скоєне ОСОБА_5 підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України.

Обираючи покарання для ОСОБА_5 суд, згідно зі ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 скоїв злочин, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, є особою з інвалідністю, за місцем мешкання характеризується посередньо. Обтяжуючою покарання обставиною для ОСОБА_5 суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, пом`якшуючими - щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди, шляхом надання потерпілій грошових коштів на лікування та відшкодування моральної шкоди.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 є суб`єктом кримінального правопорушення. Підстави вважати вчинення ОСОБА_5 злочину у стані неосудності відсутні.

Суд бере до уваги і досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої ризик небезпеки ОСОБА_5 як для суспільства, так і для окремих осіб, ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 оцінюється як середній.

На думку органу з питань пробації виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Ґрунтуючись на завданні Кримінального кодексу України, меті та загальних засадах призначення покарання, визначених у ст.ст. 1, 50, 65 КК України, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю, конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючої, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки доходить переконання, що саме таке покарання буде не тільки карою, а також сприятиме виправленню ОСОБА_5 і попередженню вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, а окрім того є цілком справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім, та відповідатиме не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права, а також гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захистом інтересів суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, враховуючи крім тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючої, суд вважає можливим виправлення останнього без відбування покарання, застосовує до нього правила ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, а також правила ст. 91-1 КК України, направивши його на проходження програми для кривдників.

Окрім того, суд приймає до уваги позитивну поведінку ОСОБА_5 після вчинення злочину (примирення з потерпілою, відшкодування їй шкоди, дійсне, відверте каяття).

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави або на користь потерпілої, відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду на підставі поданої нею заяви.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому за ч. 1 ст. 121 КК України обвинуваченні.

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_5 на проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом двох років іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду, роз`яснивши їй, що вона не позбавлена права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1