Справа №760/4202/25 1-кс/760/3027/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , про скасування постанови, про відмову у визнанні потерпілим від 30 січня 2025 року, старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що у провадженні СД відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

31 грудня 2024 року скаржником було подано клопотання про залучення останнього, як потерпілого в кримінальному провадженні № 0014574 від 07 грудня 2016 року, яке було зареєстроване у Солом`янському УП ГУ НП у м. Києві від 01 січня 2025 року за № Б-65.

17 лютого 2025 року громадянином ОСОБА_3 було отримано постанову про відмову у визнанні його потерпілим, відповідно до якої у задоволенні клопотання було відмовлено.

Скаржник вважає, постанову необґрунтованою та такою, що винесена передчасно, з порушенням статті 110 КПК України, а отже, дана постанова підлягає обов`язковому скасуванню, оскільки в постанові взагалі не наведено ніяких обґрунтувань з посиланням на КПК України, а також ненаведено відомостей про мотиви прийняття даної постанови.

Крім того, скаржник ставить питання про поновлення строку на подання скарги, оскільки постанову він отримав лише 17 лютого 2025 року.

В судове засідання скаржник не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, в якій зазначає, що підтримує подану ним скаргу.

Уповноважена службова особа Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, місце та час судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомила.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність службової особи Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.

Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши матеріали скарги та надані документи, слідчий суддя вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 303 КПК України закріплено право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора на досудовому провадженні.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 1 статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно частини 3 статті 55 КПК потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до частини 5 статті 55 КПК за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що у провадженні Сектору дізнання Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, яке було внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

З постанови, про відмову у визнанні потерпілим від 30 січня 2025 року, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи на основі підроблених рішень суду та інших документів заволоділи наступними житловими об`єктами: житловим будинком за адресою місто Київ, вул. Польова, 69, нежитловою будівлею по АДРЕСА_1 , житловим будинком АДРЕСА_2 , житловим будинком АДРЕСА_3 , а також на підставі документів з ознаками підробки заволоділи квартирами АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .

З Договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 2015 року вбачається, що громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частках набули у власність житловий будинок, зо знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно частини 5 статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя, перевіривши оскаржувану постанову на предмет її відповідності вимог КПК України, вважає, що вона підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів частини 5 статті 55 КПК України слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим у разі подання заяви особою про залучення до провадження як потерпілого особи, якій не завдано шкоди.

Зі змісту постанови від 30 січня 2025 року старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 вбачається, що дізнавач відмовила у задоволенні клопотання громадянина ОСОБА_3 , без жодних для того обґрунтувань, здійснивши лише покликання на положення КПК України, що на думку слідчого судді носить формальний характер та не підкріплено доказами.

Таким чином, слідчий суддя, перевіривши матеріали поданої скарги, дійшов висновку про скасування постанови, про відмову у визнанні потерпілим від 30 січня 2025 року, старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 358 КК України, як такої що носить формальних характер.

У відповідності до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1 1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення скарги, з урахуванням викладеного дізнавачу необхідно повторно розглянути питання, щодо наявності чи відчутності підстав для визначення правового статусу потерпілого ОСОБА_3 та прийняти мотивоване рішення, за наслідками розгляду клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що постанова від 30 січня 2025 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 5 статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вирішуючи питання щодо інших вимог скаржника, слідчий суддя зазначає, що враховуючи самостійність слідчого, дізнавача (детектива) у своїй процесуальній діяльності та неможливість втручання в неї, у слідчого судді відсутні правові підстави для задоволення вимоги скарги в цій частині.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 , підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 55, 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк на оскарження постанови, про відмову у визнанні потерпілим від 30 січня 2025 року.

Скаргу - задовольнити частково.

Постанову про відмову у визнанні потерпілим від 30 січня 2025 року, старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014574 від 07 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України - скасувати.

Зобов`язати старшого дізнавача СД відділу поліції № 1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 або іншу уповноважену службову особу органу дізнання у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0014574 від 07 грудня 2016 року повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 01 січня 2025 року за № Б-65 про визнання потерпілим.

В задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1