Справа №463/5090/24
Провадження №1-кс/463/3163/25
У Х В А Л А

про арешт майна

02 квітня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000391 від 26 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, РНОКПП: НОМЕР_1 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000391 від 26 березня 2024 року за ч. 4 ст. 425 КК України, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, з подальшою можливістю відшкодування завданих збитків за рахунок такого майна, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0983, загальною площею 2 га, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233). Просить заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану із відчуженням, зміною, поділом заставою або іншого зміни власників такого майна, а також просить розглянути клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, його захисників чи представників, з метою забезпечення арешту даного майна.

Подане клопотання мотивує тим, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000391 від 26 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, складено 29 березня 2025 року та цього ж дня вручено військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 за проведення неповної перевірки меду ТОВ «ПАК-СЕРВІС» військовій частині НОМЕР_3 і затримано його у порядку ст. 615 КПК України. ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 26 травня 2023 року, 7 липня 2023 року, 14 липня 2023 року, 5 серпня 2023 року, 18 серпня 2023 року, знаходячись у лабораторії військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на посаді начальника 87 Центру безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини (командира військової частини НОМЕР_2 ), будучи військовою службовою особою, діючи із злочинною недбалістю, в умовах воєнного стану, через неналежне виконання своїх службових обов`язків та недбале ставлення до них, вчиняв попередньо дії в межах службових обов`язків, які виконував не так, як того вимагають інтереси служби, не передбачаючи, що в результаті його поведінки може бути завдано шкоду, хоча повинен був і міг це передбачити, не дотримався принципів повноти проведення перевірки (дослідження), граничних норм (обсягів) відбору зразків, правил проведення лабораторних досліджень (випробувань), у порушення вимог вищевказаного законодавства і своєї посадової інструкції щодо організації та контролі за виконанням підлеглими військовослужбовцями законів України, актів Міністерства оборони України, належного контролю за результатами лабораторних випробувань, необгрунтовано затвердив протоколи випробувань щодо якості меду ТОВ «ПАК-СЕРВІС 2022», внаслідок чого військовій частині НОМЕР_3 спричинено тяжкі наслідки в умовах воєнного стану у вигляді матеріальної шкоди (збитків) на суму 9 381 825 грн.

Слідчий вказує, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0983 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233), перебуває у власності ОСОБА_5 . Враховуючи вищезазначене, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене підозрюваним з метою його подальшого приховання та могло бути набутим ним в результаті вчинення кримінального правопорушення. Звертає увагу на те, що у зв`язку із неправомірним затвердженням ОСОБА_5 протоколів випробування щодо якості меду, військовій частині НОМЕР_3 поставлено неякісний мед, за який військова частина сплатила частину коштів у сумі 9381825 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_5 завдано майнові збитки військовій частині НОМЕР_3 на вказану суму. Вищевказана матеріальна шкода має бути відшкодована ОСОБА_5 у випадку визнання судом його вини за ч. 4 ст. 425 КК України, тому є необхідність забезпечити можливість забезпечення позову щодо відшкодування ним матеріальних збитків. Враховуючи наведене вище вказує, що є необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, з метою запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого, у зв`язку з чим подане клопотання просить задовольнити.

Матеріали клопотання були подані до Личаківського районного суду м. Львова 1 квітня 2025 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , клопотання призначено до розгляду на 2 квітня 2025 року.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення підозрюваного та захисника останнього.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подав 2 квітня 2025 року на електронну адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі, згідно з якою клопотання просить задовольнити.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

А згідно з частиною 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадках, передбачених пунктами 2, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000391 від 26 березня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425, ч. 5 ст. 191 КК України.

29 березня 2025 року в даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

З клопотання та долучених до такого матеріалів вбачається, що про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень) свідчить, зокрема висновок експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи №3494-Е від 12 грудня 2024 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №416763167 від 7 березня 2025 року ОСОБА_5 належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0983, загальною площею 2 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233, на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 19 жовтня 2020 року.

Враховуючи те, що зазначене майно було набуте підозрюваним ще в 2020 році, тобто за три роки до інкримінованого злочину, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що таке було одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від таких, а відтак що дане нерухоме майно може підлягати спеціальній конфіскації відповідно до ст. 96-2 КК України.

Водночас згідно з висновком експертів за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи №3494-Е від 12 грудня 2024 року внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 та інших підозрюваних заподіяно збитків у розмірі 30510000 грн. При цьому з повідомлення про підозру вбачається, що безпосередньо внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 військовій частині НОМЕР_3 завдано майнові збитки на суму 9381825 грн.

Відтак слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому з врахуванням розміру заподіяної шкоди у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення та задоволення цивільного позову для відшкодування вказаної шкоди також може бути звернуто стягнення на майно підозрюваного, хоч відомостей про пред`явлення на даний час в кримінальному провадженні цивільного позову матеріали клопотання і не містять.

Слідчий суддя погоджується з тим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Метою накладення арешту на майно, є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню майна, яке може бути знищене або відчужене.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, в тому числі відчуження, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0983, загальною площею 2 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 233.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану із відчуженням, зміною, поділом заставою або іншого зміни власників такого майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1