УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001002 від 12.07.2021 року за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українки, громадянки України, уродженки м. Кіровоград, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українки, громадянки України, уродженки м. Пай Пріонізького району Республіки Карелія, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , українця, громадянина України, уродженця м. Харкова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , раніше судимого 19.11.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 333 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001002 від 12.07.2021, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15 березня 2024 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків, які дають підстави вважати, що кожен з них може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_14 на адресу суду подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник ОСОБА_11 змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави до 40 прожиткових мінімумів, оскільки попередньо визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого.

ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник ОСОБА_10 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або зменшити розмір застави до мінімальної межі.

Інші учасники кримінального провадження підтримали позицію захисту, заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Обговоривши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.3, 8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинний зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Однак за доводами клопотання існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано виключно виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та тяжкості покарання, що їм загрожує, що є неприпустимим за наведених вище підстав, при цьому, прокурор не навів жодних переконливих мотивів щодо неможливості застосування до обвинувачених іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів справи та заявленого прокурором клопотання, позиція прокурора зводиться до того, що передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики наразі продовжують існувати та не змінилися.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про достатню ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Зокрема, тяжкістю можливого для ОСОБА_4 , ОСОБА_5 покарання прокурор обґрунтовує ризик їх переховування від суду.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146 КК України. Санкція частини ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України. Санкція частини ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Дійсно, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Натомість, як зазначалося вище, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Більш того, у справі «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ констатував, що ризик втечі неминуче зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, оскільки строк тримання може бути вирахуваний зі строку позбавлення волі, який може очікувати особа, якщо її визнають винною, що зменшує спокусу втечі.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий 14.02.2023 року та по теперішній час (майже 2 роки) тримається під вартою.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 14.02.2023 року та по теперішній час (майже 2 роки) тримається під вартою.

Вказана обставина, на думку суду, зменшує ризик переховування настільки, що він не може виправдати подальше тримання обвинувачених під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинувачених як на свідків, так і на потерпілих.

Щодо наявності ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід враховувати відсутність даних щодо офіційного працевлаштування обвинувачених у матеріалах кримінального провадження, які обвинувачуються у вчиненні корисливих злочинів, отримані обвинуваченими кошти внаслідок вчинення були вагомим джерелом їх доходів, тому вказаний ризик повністю виключити неможливо.

Вирішуючи питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд також виходить з того, що КПК покладає обов`язок на сторону обвинувачення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу довести суду, як обґрунтованість обвинувачення, наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Суд вважає, що в даному випадку прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням строку тримання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

ОСОБА_5 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

З урахуванням усіх встановлених обставин, на переконання суду, запобігти наявним ризикам можливо шляхом застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який в розумінні ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за наслідками та способами застосування прирівнюється до позбавлення волі.

Суд вважає, що застосування цього запобіжного заходу із покладанням обов`язку не залишати місце свого проживання у певний час доби в достатній мірі забезпечить адекватне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та перешкодить спробі впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених, вчинення інших кримінальних правопорушень як ризиків, передбаченим п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, в достатньому ступені дозволить здійснювати контроль за їх належною поведінкою.

Таким чином, виходячи з принципу верховенства права, законності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості, завдань кримінального провадження, суд вважає недоцільним подальше тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , у зв`язку з чим в задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою слід відмовити, та змінити ОСОБА_5 , ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати місце проживання з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня та з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Строк застосування вказаного запобіжного заходу відповідно до ч.6 ст. 181 КПК України необхідно встановити 2 місяці.

Керуючись ст.2,7,176-178,183,194,199, 331 КПК України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотань прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною покидати місце проживання в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, на строк два місяці та покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати на виклики прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити до ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області, для виконання за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною покидати місце проживання в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, на строк два місяці та покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати на виклики прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) без дозволу суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у даному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали направити до ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області, для виконання за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно в залі суду звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали до 27 березня 2025 року.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», начальнику ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області, начальнику ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Для обвинувачених строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1