УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Рівненської окружної прокуратури, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду зі скаргою на бездіяльність прокурора Рівненської окружної прокуратури, яка полягає у не розгляді клопотання від 29.10.2024 року, в якій просить зобов`язати прокурора Рівненської окружної прокуратури розглянути вищевказане клопотання та надати вмотивовану відповідь у формі постанови.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення скарги. Пояснила, що згідно інформаційної системи «Система електронного документообігу органів прокуратури України» до Рівненської окружної прокуратури клопотання ОСОБА_4 від 29.10.2024 року з даного приводу не надходило. Разом із цим, встановлено, що таке клопотання надходило до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, в якому серед адресатів був вказаний прокурор («прокурору через дізнавача»). При цьому, безпосередньо прокурору таке клопотання не надходило.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, слідча суддя прийшла до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що окружною прокуратурою здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення сектором дізнання Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0001245, відомості про яке на підставі заяви ОСОБА_4 та відповідного рішення суду про зобов?язання внесення відомостей до реєстру, 01.10.2024 року після офіційного надходження вказаного рішення суду до органу поліції для виконання внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування за ч.1 ст.358 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 має статус заявника та свідка, а тому відповідно має обмежене коло прав, визначених ст.ст.60, 65-67 КПК України.

Зокрема, зазначене кримінальне правопорушення, передбачене ст.358 КК України, є кримінальним правопорушенням проти авторитету органів державної влади та об?єднань громадян, а ОСОБА_4 у розумінні ч.1 ст.60 КПК України має статус заявника у вказаному кримінальному провадженні, оскільки внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення особисто йому не було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно ч.1 ст.55 КК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Згідно ч.2 ст.60 КПК України, заявник має дещо обмежене коло прав, зокрема: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Таким чином, подане ОСОБА_4 «клопотання» не є клопотанням у розумінні абз.2 ч.3 ст.93, ч.1 ст. 110 та ст.220 КПК України, оскільки воно подане неповноваженою на це особою, так як зі змісту положень ст.220 КПК України випливає, що такі клопотання вправі подавати лише вичерпне коло осіб - сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні не має такого процесуального статусу, тому відповідно у нього таке право відсутне.

Відтак, при розгляді його «клопотання», яке по суті є зверненням не поширюються вимоги ст.220 КПК України, а застосовуються загальні норми Закону України «Про звернення громадян».

Аналіз ж чинного законодавства про звернення громадян не передбачає такого способу направлення звернень як «передача через одну особу іншій».

Так, згідно ч.6 ст.5 Закону України «Про звернення громадян», письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв?язку (електронне звернення).

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що скаргу не бездіяльність прокурора Рівненської окружної прокуратури, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Рівненської окружної прокуратури - відмовити.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020 ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду.

Слідча суддя Рівненського міського суду ОСОБА_5