ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/154/25 Справа № 712/3322/25Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року, якою задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на деревину,

в с т а н о в и в :

18 березня 2025 року прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 ; білий напівпричіп марки «KOEGEL» номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 ; деревину, яка знаходиться в білому напівпричіпі марки «KOEGEL», які було вилучено та в подальшому 17.03.2025 року визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

В обгрунтування клопотання вказував, що на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження № 0000992 від 17.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Так, за матеріалами досудового розслідування 17.03.2025 року працівники поліції поблизу вул. Онопрієнка в м. Черкаси, зупинили автомобіль «МАN» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , який перевозив деревину близько 30 кубічних метрів, без документів про їх походження, що може свідчити про незаконну порубку лісу.

В ході проведення огляду місця події 17.03.2025 року виявлено, що на узбіччі автодороги по вул. Онопрієнка в м. Черкаси знаходиться транспортний засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , до якого приєднано напівпричіп тентований білого кольору, який має державний номерний знак НОМЕР_3 . В ході огляду водій транспортного засобу ОСОБА_10 пояснив, що в напівпричіпі знаходиться деревина, але показати її відмовився.

Обґрунтовуючи необхідністю збереження вказаних речових доказів та запобігання його приховуванню, прокурор просив накласти арешт.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року клопотання прокурора задоволено частково. Накладено арешт на деревину, яка знаходиться в білому напівпричепі тентований марки «KOEGEL» номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 . В іншій частині клопотання прокурору відмовлено. Виконання даної ухвали покладено на слідчих, що перебувають в складі слідчої групи з розслідування даного кримінального провадження.

Задовольняючи частково клопотання прокурора та накладаючи арешт на деревину, слідчий суддя мотивував тим, що вилучена деревина відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України та може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України. Вилучена деревина має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді в частині накладення арешту на деревину, адвокат ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу в оскаржуваній частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що деревина, на яку прокурор просив накласти арешт, як на тимчасово вилучене майно, не вилучалась відповідно до протоколу огляду від 17.03.2025, а тому вона не може бути предметом розгляду в даній судовій справі, оскільки не підпадає під ознаки тимчасово вилученого майна.

Крім того, адвокат наголошує на тому, що слідчим суддею не встановлено дійсного власника деревини, котрим є ОСОБА_8 , яка придбала вказану деревину у ТОВ «Компанія «Еверест-2022», та фактичне перевезення деревини здійснювалось ТОВ «ВІТАЛ ТРАНС» на підставі договору заявки №2. Тобто, походження деревини є законним, а тому вона безпідставно утримується працівниками поліції і підлягає поверненню власнику.

Також, прокурором в клопотанні не конкретизовано кількість та відсутній опис деревини, на яку належить накласти арешт, що унеможливлювало вирішення клопотання в даній частині.

Адвокат звертає увагу, що прокурор в обґрунтування клопотання посилається на Інструкцію з ведення електронного обігу деревини, яка затверджена наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів під №621 від 27.09.2021, положення якої не застосовується в даному випадку, оскільки ні ТОВ «ВІТАЛ ТРАНС», ні ФОП ОСОБА_8 , не є власниками лісів, а тому при перевезенні деревини у перевізника повинна бути ТТН на деревину, а не ТТН-ліс, як стверджував прокурор.

Вказуючи на незаконність оскаржуваної ухвали, апелянт звертає увагу на ігнорування слідчим суддею, що при огляді автомобіля слідчому було надано ТТН на дров`яну деревину, яка була придбана ФОП ОСОБА_8 , огляд було проведено з порушенням КПК України, оскільки слідчі дії проведено без дозволу суду, та насамперед прокурором не доведено незаконність отримання деревини, на яку накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянта, який підтримав вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні за наведених у ній підстав, міркування прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Згідно з положенням п.1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Судове рішення у відповідності до вимог ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 березня 2025 року відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подана в частині оскарження ухвали слідчого судді про накладення арешту на деревину, а тому колегія суддів не входить в обговорення законності та обґрунтованості рішення слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора, та переглядає судове рішення лише в оскаржуваній частині.

Доводячи підставність клопотання, прокурор вказував на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим його було визнано речовими доказами, а тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню приховуванню майна, просив накласти арешт.

З матеріалів справи вбачається, що Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000992 від 17.03.2025, внесеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Згідно з рапортом ст. о/у ВКП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 , 17.03.2025 здійснювався виїзд у складі слідчо-оперативної групи по вказівці оперативного чергового ЧРУП ГУНП в Черкаській області за адресою: м. Черкаси, вул. Онопрієнка, 32, де за попередньою інформацією виявлено незаконне перевезення деревини.

Відповідно до протоколу огляду від 17.03.2025 встановлено автомобіль «MAN» НОМЕР_1 білого кольору з тентованим напівпричепом, який розташований на момент огляду на перехресті вулиць Онопрієнка та Яблунева в м. Черкаси. На момент огляду автомобіль стоїть на узбіччі по вул.Онопрієнка, зачинений, та доступу до салону та напівпричепу немає. Явних пошкоджень на момент огляду на вказаному автомобілі немає. Під час огляду вилучено автомобіль «MAN» НОМЕР_1 з тентованим напівпричепом, який залишено на місці огляду та опечатано.

Постановою слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 вилучені 17.03.2025 під час проведення огляду місця події речі, а саме: засіб марки «MAN» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , білий напівпричіп марки «KOEGEL» номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 , деревину, яка знаходиться в білому напівпричіпі марки «KOEGEL», визнано речовими доказами.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на деревину, прокурор мотивував необхідністю забезпечення збереження речового доказу, що узгоджується з метою, передбаченою п.1 ч.2, вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України та завданнями кримінального провадження.

З огляду на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000992 від 17.03.2025, внесеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, а саме, незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, вказана деревина може бути предметом злочину, а тому з метою збереження речового доказу, який відповідає вимогам ст. 98 КПК України, та проведення необхідних слідчих дій, для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, які були підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, колегія суддів вважає, що такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт деревини, є виправданим заходом втручання в права особи, якій належить це майно, для запобігання знищенню, пошкодженню, приховуванню, відчуженню майна, яке визнане речовими доказами та відповідатиме завданням кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги адвоката, колегія суддів зазначає наступне.

Як під час розгляду клопотання, так і в суді апеляційної інстанції, встановлено, що огляд транспортного засобу проводився на підставі отримання оперативної інформації про незаконне перевезення деревини. Під час проведення огляду місця події виявлено транспортний засіб марки «MAN» з напівпричепом. Водій даного транспортного засобу ОСОБА_10 повідомив, що перевозить деревину та вказав її приблизну кількість 30 куб. м., однак, відкрити напівпричеп та показати деревину відмовився, а тому в результаті проведеного огляду в протоколі огляду місця події від 17.03.2025 було вказано про фактичне виявлення транспортного засобу з напівпричепом, оскільки доступу до огляду напівпричепа водій не надав.

За наведених обставин, твердження апелянта про відсутність виявлення та вилучення деревини при проведенні огляду місця події колегія суддів оцінює критично.

Арешт на майно накладається саме з метою забезпечення кримінального провадження, для запобігання його приховуванню, тобто в даному випадку його застосування є дієвим одразу після виявлення ознак кримінального правопорушення, які знайшли своє підтвердження за матеріалами досудового розслідування. Для встановлення кількості та виду деревини, на відсутність визначення яких звертає увагу апелянт, необхідне проведення процесуальних (слідчих) дій, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, перевозилась саме деревина, кількість якої визначається не по штучно, а об`ємом.

Доводи адвоката стосовно законності походження деревини, що підтверджується ТТН від 17.03.2025 та заявкою №2, на підставі якої перевозилась деревина, колегія суддів вважає недоведеними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Компанія «Еверест-2022» та ФОП ОСОБА_8 укладено договір №1-02/02 від 01.02.2024 (далі - Договір) на поставку деревини дров`яної 1 групи непромислового використання (НП) в кількості 400 метрів кубічних по ціні 2150 грн за метр. Згідно з п. 2.1. Договору, постачальник (ТОВ «Компанія «Еверест-2022») повинен передати покупцю (ФОП ОСОБА_8 ) товар, передачу якого, відповідно до п. 6.3. Договору, зобов`язаний забезпечити постачальник.

З наданих адвокатом в суді першої інстанції ТТН вбачається, що вантажовідправником, тобто постачальником, є «Компанія «Еверест-2022», як передбачено умовами Договору, натомість, згідно ТТН від 17.03.2025, вантажовідправником, як і замовником та вантажоотримувачем вказана одна особа - ФОП ОСОБА_8 , що не узгоджується з умовами Договору та викликає сумнів в оформленні даної ТТН на виконання Договору та в законності перевезення деревини (а.с. 40, 42, 44).

Також, колегія суддів не погоджується з твердженнями апелянта щодо незаконності проведення огляду без дозволу суду, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 214 КПК України, у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду або отримання довідки, висновку спеціаліста).

Тобто, для проведення огляду місця події, законом не вимагається дозвіл слідчого судді на проведення такої слідчої дії, як цього вимагає проведення огляду (обшуку) володіння особи. Однак, за матеріалами досудового розслідування при проведенні огляду місця події, водій відмовився відчиняти автомобіль та показати деревину, яку перевозить, а тому слідчий не проводив огляд у автомобілі та напівпричепі.

Вказаним спростовуються твердження апелянта про проведення огляду з порушенням вимог КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги за наведених у ній мотивів, а тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, як законна та обґрунтована, постановлена з урахуванням матеріалів досудового розслідування.

Керуючись статтями 170, 171, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2025 року, якою задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт на деревину без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді