Справа № 577/6640/24
Провадження № 1-в/577/261/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника ВК №130 ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп справу за поданням в.о. начальника державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта базова вища, розлученої, не працюючої, раніше судимої, останній раз 10 жовтня 2022 року Борзнянським районним судом Чернігівської області за ст. 366 ч. 1, ст. 191 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки,

В С Т А Н О В И В:

В.о. начальника державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання. Своє подання обґрунтовують тим, що вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2022 року вона засуджена за ст. 366 ч. 1, ст. 191 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки. До ДУ «Конотопська виправна колонія (№ 130)» ОСОБА_5 прибула 30.03.2024 року з ДУ «Покровський виправний центр (№ 79)». Станом на 04 грудня 2024 року ОСОБА_5 відбула 2/3 строку покарання, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, приймає активну участь у суспільному житті виправній колонії, до праці ставиться сумлінно, чим довела своє виправлення.

Представник ДУ «Конотопська виправна колонія (№ 130)» ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримує та просить задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 не заперечує проти задоволення подання.

Прокурор вважає, що подання підлягає частковому задоволенню, не заперечує щодо умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_5 від основного покарання, щодо умовно-дострокового звільненні від додаткового покарання заперечує.

Суд, вислухавши представника державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)», пояснення засудженої, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженої, вважає, що подання підлягає задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2022 року засуджена за ст. 366 ч. 1, ст. 191 ч. 2, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки. До ДУ «Конотопська виправна колонія (№ 130)» ОСОБА_5 прибула 30.03.2024 року з ДУ «Покровський виправний центр (№ 79)».

Станом на 20 грудня 2024 року відбула 02 роки 22 дні покарання, не відбута частина покарання становить 11 місяців 08 днів.

Засуджена ОСОБА_5 працевлаштована, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, міру покарання вважає справедливою, до відповідальності за порушення режиму відбування покарань не притягувалася, має два заохочення, стягненнь не має.

Під час відбування покарання в державній установі «Конотопська виправна колонія (№ 130)» засуджена ОСОБА_5 працевлаштована в філії Конотопська №130 ДП Підприємство ДКВСУ (№100). За час відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, підтримує рівні стосунки із засудженими різної соціальної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті та прядку спальне міце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувалася при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання роби з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодекеу України підтримує доброзичливі зв`язки з рідними та друзями, шляхом телефонних розмов. Вину у вчиненому злочині визнала. За вироком суду позову не має. Засуджена ОСОБА_5 під час відбування покарання на профілактичному обліку в установі не перебувала.

Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи особу засудженої та її поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, тяжкість кримінального правопорушення, за яке остання відбуває покарання, суд вважає, що засуджена ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, а тому приходить до висновку, що вона не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готова стати законослухняним членом суспільства, а отже заслуговує на застосування до неї умовно-дострокового звільнення від покарання.

Вирішуючи питання щодо звільнення засудженої ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання, суд виходить з наступного.

За вимогами ч.3 ст.55 КК України при призначенні в якості додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю до покарання у виді позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на весь час відбування основного покарання, і крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування ст. 77 цього Кодексу, - з моменту набрання законної сили вироком.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26 квітня 2002 року передбачено, що коли питання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання виникло після повного відбуття засудженим основного покарання, суд може повністю або частково звільнити його від додаткового покарання після фактичного відбуття встановленої законом частини останнього та за наявності інших зазначених у законі умов.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави суду для висновку, що в задоволенні подання в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання в.о. начальника державної установи «Конотопська виправна колонія (№ 130)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнення від додаткової міри покарання позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки, ОСОБА_5 задовольнити частково.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2022 року на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком 11 місяців 08 днів.

В іншій частині подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1