Справа № 166/107/25 Провадження №11-сс/802/217/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

слідчої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000003 від 10.01.2025 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31 березня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчої про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до Ратнівського районного суду Волинської області із клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивувала тим, що невстановлена особа самовільно здійснила будівництво споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні, площею 0,0707 га, що розташована на вулиці Центральна у селищі Ратне Ковельського району Волинської області, кадастровий номер :01:003:0848.

Відомості за цим фактом 10.01.2025 року внесено до ЄРДР за № 0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, та розпочато досудове розслідування.

У ході досудового розслідування встановлено, що поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0424, яка належить ОСОБА_9 , розташована земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0848, власником якої є Ратнівська селищна рада.

Під час проведення огляду місця події від 15.01.2025 року із залученням спеціаліста-геодезиста проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0848, в ході якого встановлено, що на цій земельній ділянці розміщені 2 компресори для чистки салону автомобіля з наявними написами "Lux Wash" з розмірами: ширина 0,5 м, довжина 3,7 м, висота 2,15 м; приміщення (кафе) з наявною вивіскою "Tavian"; дерев`яний туалет; господарське приміщення; металевий паркан висотою 2,3 м.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 від 20.01.2025 року вищевказане майно визнано речовими доказами.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 22.01.2025 року накладено арешт на майно, виявлене під час огляду від 15.01.2025 року, з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження.

Окрім цього, речовим доказом постановою старшої слідчої СВ ВП № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 21.02.2025 року визнано земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0848.

Водночас, незважаючи на накладення арешту на майно, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0848, посадовими особами Ратнівської селищної ради 10.02.2025 року повторно виставлено вказану земельну ділянку на аукціон.

За фактом самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні внесено відомості до ЄРДР 26.03.2025 року за №0000100 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Продаж зазначеної земельної ділянки негативно позначиться на проведенні досудового розслідування та не забезпечить виконання завдань, передбачених ст.2 КПК України, а також зможе призвести до руйнування чи знищення речових доказів.

З метою захисту інтересів від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, недопущення знищення, забезпечення подальшого повернення збитків шляхом вжиття відповідних заходів цивільно-правового характеру, просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0848, розташовану на АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою.

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31.03.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшої слідчої СВ відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про арешт майна.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у ході проведення огляду місця події 15.01.2025 року на цій ділянці слідчий ОСОБА_10 виявив 2 стаціонарно розміщені компресори з написами "Lux Wash", під одним із яких проходить газопровід, приміщення (кафе) з наявною вивіскою "Tavian", дерев`яний туалет, господарське приміщення та металевий паркан висотою 2,3 м. Слідчий постановою від 20.01.2025 року вищевказані об`єкти визнав речовими доказами. Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 22.01.2025 року накладено арешт на майно, виявлене під час огляду місця події 15.01.2025 року, з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 385617265 від 05.07.2024 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0848 належить Ратнівській селищній раді.

Слідча, звертаючись із новим клопотанням про арешт цієї ж земельної ділянки, покликається на внесення відомостей у ЄРДР за ч.2 ст.197-1 КК України, стверджуючи про те, що безпосереднім предметом злочину є самовільна зайнята земельна ділянка. Відповідно до ч.4 ст.197-1 КК України кримінально-караним є, зокрема самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині другій цієї статті. Частина 2 ст.197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене, зокрема, щодо земель в охоронних зонах.

Слідчий суддя ухвалою від 21.03.2025 року, яка набрала законної сили 27.03.2025 року, відмовив у задоволенні клопотання про арешт земельної ділянки, мотивуючи підстави відмови. Тому додаткове внесення відомостей за ч.2 ст.197-1 КК України щодо однієї і тієї ж земельної ділянки в охоронній зоні не зумовлює виникнення нових підстав для арешту цієї ділянки. На думку слідчого судді накладення арешту на земельну ділянку не забезпечуватиме справедливу рівновагу між суспільним інтересом у вигляді ефективного й оперативного розслідування та інтересом власника ділянки як потерпілої особи.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною, не обґрунтованою і такою що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує на те, що відмовляючи в задоволенні клопотання суд не врахував, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0848, площею 0,0707 га є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, та слідчим визнано її речовим доказом і використання даної земельної ділянки, її відчуження, призведе до знищення доказів вчинення кримінальних правопорушень.

Так, 15.01.2025 за участю представників Ратнівської селищної ради слідчим СВ відділення поліції № 2 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проведено огляд місця події, в ході якого зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на ній будівель та споруд. Водночас, посадові особи Ратнівської селищної ради, будучи обізнані про самовільне зайняття невідомими особами земельної ділянки, здійснення на ній самовільного будівництва будівель і споруд, а також здійснення на ній господарської діяльності, 10.02.2025 року повторно виставили вказану земельну ділянку на аукціон. При цьому зазначили, що земельна ділянка ніким не використовується і наявні обтяження лише охоронна зона.

Продаж зазначеної земельної ділянки негативно позначиться на проведенні досудового розслідування та не забезпечить виконання завдань, передбачених ст.2 КПК України, а також зможе призвести до руйнування чи знищення речових доказів.

Окрім цього, слідчим суддею не враховано, що на самовільно зайнятій земельній ділянці тривалий час, в тому числі й на даний час після накладення арешту на будівлі та споруди, невстановленими особами здійснюється господарська діляність, зокрема здійснються заїзд та стоянка автомобілів на земельній ділянці, здійснюється мийка килимів на спеціально облаштованій для цього конструкції, тощо. Тому твердження суду, що накладений арешт на об`єкти, що знаходяться на земельній ділянці, зобов`язує кожного нового власника земельної ділянки дотримуватись обмежень, визначених слідчим суддею не заслуговує на увагу, оскільки арештовані об`єкти не використовуються, а фактично використовується земельна ділянка.

Просить ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31.03.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна скасувати. Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000003 від 10.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 4 ст.197-1 КК України, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0848, що розташована на вулиці Центральній в селищі Ратне Ковельського району.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; представника власника майна, який заперечив доводи апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; пояснення слідчого; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами провадження стверджується, що 10.01.2025 року до ЄРДР внесені відомості за №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.197-1 КК України внесено до ЄРДР 26.03.2025 року за №0000100. Постановою прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 матеріали досудового розслідування за №0000003 та за №0000100 об`єднані в одне кримінальне провадження.

Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення в частині накладення арешту на вищевказане майно.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до норм ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою старшої слідчої СВ ВП № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 від 21.02.2025 року земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0848, що розташована на вулиці Центральній в селищі Ратне Ковельського району, визнано речовим доказом.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 385617265 від 05.07.2024 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0848 належить Ратнівській селищній раді.

Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на земельну ділянку слідчий та прокурор вказували про те, що вона є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. А тому, саме з метою збереження речового доказу, оскільки земельна ділянка є предметом вчинення злочину та зберігла на собі його сліди, з метою уникнення спотворення або знищення слідів кримінального правопорушення, які наявні на земельній ділянці, просили накласти арешт на вказану земельну ділянку із забороною відчужувати та розпоряджатись вказаним майном.

Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 21.03.2025 року, яка набрала законної сили 27.03.2025 року, відмовив у задоволенні клопотання про арешт земельної ділянки, мотивуючи підстави відмови.

Слідчим суддею зазначено, що слідча, звертаючись із новим клопотанням про арешт цієї ж земельної ділянки, покликається на внесення відомостей у ЄРДР за ч.2 ст.197-1 КК України, стверджуючи про те, що безпосереднім предметом злочину є самовільна зайнята земельна ділянка.

Відповідно до ч.4 ст.197-1 КК України кримінально-караним є, зокрема самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині другій цієї статті. Частина 2 ст.197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене, зокрема, щодо земель в охоронних зонах.

Слідчий суддя також відмітив, що додаткове внесення відомостей за ч.2 ст.197-1 КК України щодо однієї і тієї ж земельної ділянки в охоронній зоні не зумовлює виникнення нових підстав для арешту цієї ділянки.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що накладення арешту на земельну ділянку не забезпечуватиме справедливу рівновагу між суспільним інтересом у вигляді ефективного й оперативного розслідування та інтересом власника ділянки, як потерпілої особи.

На переконання суду апеляційної інстанції сторона обвинувачення не перевірила наявності підстав накладення арешту та обмежилася лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України, адже матеріали провадження не містять даних, які вказували б на те, що зазначене у клопотанні майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, як про це вказує апелянт.

При цьому, усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення та наведені в ході апеляційного розгляду не заслуговують на увагу суду, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Таким чином, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадження прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 31 березня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчої про накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: