УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про звільнення від кримінальної відповідальності

14.02.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ,

?обвинуваченого ОСОБА_4 ,

?захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 04.01.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вченні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

після судового засідання у нарадчій кімнаті постановив ухвалу про таке:

І. Формулювання обвинувачення згідно зі обвинувальним актом

Відповідно до висунутого обвинувачення органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи громадянином України, проінформованим та розуміючи факт захоплення м. Херсон та значної частини території Херсонської області збройними силами рф, в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсон, не пізніше липня 2022 року прийняв пропозицію та добровільно зайняв посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме «системного адміністратора відділу адміністрування інформаційних систем» у так званому «пенсионном фонде Херсонской области».

Зайнявши вищевказану посаду, у період з липня по кінець жовтня 2022 року ОСОБА_4 здійснював адміністрування локальної мережі у незаконно створеному на тимчасово окупованій території органі влади, забезпечував її стабільне функціонування, а також здійснював організаційно-управлінську діяльність серед ІТ-фахівців та залучав до своєї незаконної діяльності інших осіб.

Сторона обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною другою ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

ІІ. Зміст та обґрунтування клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі пункту 1 частини першої ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до встановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення у період часу з липня 2022 року по жовтень 2022 року.

Оскільки санкцією частини другої ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, то це правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за яке передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовільнити.

Прокурор проти клопотання не заперечував, надав до суду матеріали, що характеризують обвинуваченого і докази для вирішення питань, передбачених статтями 100, 124, 126, 174 КПК України.

ІІІ. Мотиви Суду

Згідно з частиною першою ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК України) особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України. Звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе лише за умови, якщо особою вчинено суспільно небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом правових підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності, вичерпний перелік яких наведено у Кримінальному кодексі України.

Статтею 44 КК України визначено правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності. Особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Чинний КПК України надає стороні кримінального провадження право звернутися з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 1) частини першої ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Оскільки санкцією частини другої ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, то відповідно до положень ст. 12 КК України вказане діяння відносяться до кримінального проступку, щодо якого в частині строків давності поширюються приписи вказаного пункту 1) частини першої ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже щодо строків давності в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зауважив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобіганню будь?якій несправедливості, яка могла би виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення стосовно подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (рішення від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», скарга №21722/11).

За правовою позицією Верховного Суду звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК) (постанова ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі №203/241/17, провадження №51-4251кмо21).

Відповідно до п. 2 частини третьої ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. 4-8 частини першої або частини другої ст. 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 частини другої ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинуваченому Судом роз`яснено положення статті 285 КПК України і шляхом опитування Суд переконався, що обвинувачений

чітко розуміє зміст та характер висунутого проти нього обвинуваченого,

розуміє, що має право на судовий розгляд кримінального провадження, під час якого прокурор буде зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, яке інкримінується,

розуміє щодо наслідків закриття кримінального провадження за нереабілітуючих обставин.

Отже, у судовому засіданні не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали звільненню ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттю вказаного кримінального провадження. Суд також враховує позицію сторони обвинувачення, яка зводиться до того, що прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

ІV. Висновки Суду

Отже, встановивши, що клопотання сторони захисту є обґрунтованим, обставини викладені в клопотанні відповідають наданим до суду матеріалам кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення є проступком, а тому обмежувальні приписи частини п`ятої ст. 49 КК Українине застосовуються, Суд вважає за можливе задовольнити клопотання і звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини першої ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження за №0000007 від 04.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111-1 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при постановлені цієї ухвали

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду (постанова ВП ВС від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, провадження N 13-47кс20).

Отже, Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким завершується кримінальне провадження, має вирішити питання:

про скасування арешту у відповідності зі ст. 174 КПК України;

щодо речових доказів у відповідності зі ст. 100 КПК України;

щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124, 126 КПК України.

Водночас, за даними кримінального провадження відомостей що стосуються виконання (реалізації) статей 100, 124, 126 КПК України не надходило.

З цих підстав,

керуючись статтями 284, 285 314, 368-372, 376, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою ст. 111-1 КК України на підставі пункту 1 частини першої ст. 49 КК України.

3. Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 від 04.01.2023 року закрити на підставі пункту 1 частини другої ст. 284 КПК України.

4. Скасувати арешт накладений на мобільний телефон модель «M2004J19AG», IMEI-код (слот Siml): НОМЕР_1 , IMEI-код (слот Sim2): НОМЕР_2 ; мобільний телефон модель «TECNO KG 5m», серійний номер: НОМЕР_3 , IMEI-код (слот Sim1): НОМЕР_4 , IMEI-код (слот Sim2): НОМЕР_5 ; жорсткий диск «Seagate», s/n: 9XK09KN7; жорсткий диск «Samsung», s/n: S251NXAGC04786M; жорсткий диск «Panther», p/n: AP240GAS350, номер під штрих-кодом: 45.

5. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

6. Ухвала, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальнім кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

8. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1