Справа № 308/274/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця c. Луково, Іршавський район, Закарпатська область, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст.369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000465, відомості про яке 28.10.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері Західного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку дії тримання під вартою відносно: ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого передбаченого ч. 3 ст. 332, ч.3 ст. 369 КК України, у кримінальному провадженні № 0000465, відомості про яке 28.10.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Поряд з цим, під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше 28.10.2024, та у невстановленому органом досудового розслідування точному місці, але на території Закарпатської області, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на особисте протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення через державний кордон України, який проходить на території Закарпатської області, громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, сприяння його вчиненню наданням порад, вказівок, усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Так, задля реалізації вказаної мети, 24 жовтня 2024 року ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, через мобільний зв`язок звернувся до інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_8 із пропозицією посприяти йому ( ОСОБА_9 ) в організації незаконного переправлення через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску осіб призовного віку, яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, та які за грошову винагороду виявили бажання протиправно покинути територію України.

Поряд з цим, ОСОБА_8 , будучи службовою особою відповідальною за виконання завдань з охорони державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, та будучи відповідальним за протидію правопорушенням, які законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_4 , не бажаючи бути втягненим у протиправну діяльність та бути притягненим до кримінальної відповідальності, звернувся з відповідним рапортом на адресу начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України та почав діяти під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

У подальшому, близько 17.00 год. 12.11.2024, перебуваючи в Боздоському парку, що біля вулиці Слов`янській набережній на території міста Ужгород, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленим особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, провів раніше обумовлену зустріч із військовослужбовцем ДПС України ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, у ході якої повідомив ОСОБА_10 , про те, що він ( ОСОБА_4 ) буде підшуковувати осіб призовного віку, яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, та які виявили бажання незаконно за грошову винагороду перетнути державний кордон України, а ОСОБА_8 буде сприяти у незаконному переміщенні таких осіб через державний кордон України шляхом надання ОСОБА_4 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині державного кордону України визначеним ним ( ОСОБА_4 ) особам поза пунктами пропуску на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, а ОСОБА_4 , взамін такого сприяння з боку ОСОБА_8 , буде надавати останньому частину грошових коштів в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США з однієї протиправно переміщеної через державний кордон України особи, а іншу частину грошових коштів з однієї такої особи буде залишати собі, сума якої може залежати від кожного випадку індивідуально.

Надалі, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленим особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, у невстановлений органом досудового розслідування точний час, але не пізніше 09.12.2024 року, та у невстановленому органом досудового розслідування точному місці, але на території Закарпатської області, підшукав особу призовного віку, якому під час дії правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який за грошову винагороду виявив бажання незаконно покинути територію України, й запропонував ( ОСОБА_4 ) останньому організувати його протиправне переправлення через державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску та повідомив останньому, що серед його ( ОСОБА_4 ) знайомих є інспектор прикордонної служби України ОСОБА_8 , за допомогою якого можна вирішити питання та незаконно перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску, зокрема в зоні відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », НОМЕР_1 прикордонного загону та потрапити до країн Європейського союзу, на що ОСОБА_11 погодився.

У подальшому, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленим особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, 12.12.2024 о 18 год. 00 хв., перебуваючи на території автозаправної станції ОККО №ЗК4, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вулиця Івана Кротона, 101, провів раніше обумовлену зустріч із інспектором прикордонної служби 2 категорії - оператора (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, під час якої виказав останньому пропозицію надати йому ( ОСОБА_8 ) неправомірну вигоду у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США за сприяння ОСОБА_8 у незаконному перетині ОСОБА_11 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, шляхом надання ОСОБА_8 інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині вказаною особою державного кордону України.

Надалі, ОСОБА_4 , на виконання свого злочинного наміру, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленим особами, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку та особистого протиправного збагачення, 12.12.2024 близько 19 год. 25 хв., перебуваючи на території автозаправної станції ОККО №ЗК4, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вулиця Івана Кротона, 101, провів повторну зустріч із військовослужбовцем ДПС України ОСОБА_8 , який діяв під контролем правоохоронних органів, у ході якої надав останньому неправомірну вигоду у розмірі 1000 (одну тисячу) доларів США (які станом на 12.12.2024 року відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 41694 гривень 10 копійок), за сприяння ОСОБА_8 у незаконному перетині ОСОБА_11 державного кордону України поза межами пункту пропуску в зоні відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону шляхом надання інформації про місця розташування прикордонних нарядів на вказаній ділянці відповідальності та не створення перешкод у такому протиправному перетині, а іншу частину грошових коштів ОСОБА_4 пообіцяв надати ОСОБА_8 після успішного перетину ОСОБА_11 державного кордону України, однак після передачі грошових коштів ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину, а в той же час, ОСОБА_11 , який діяв за вказівками та порадами ОСОБА_4 та інших наразі невстановлених осіб, 12.12.2024 близько 19 год. 00 хв. був виявлений військовослужбовцями ДПС України на відстані близько 100 метрів до лінії державного кордону України із Словаччиною у м. Ужгороді, мікрорайон Садовий.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 627-ОС від 21.06.2024 сержант ОСОБА_8 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України.

Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», під час проходження військової служби в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України сержант ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до посадової інструкції інспектор прикордонної служби 2 категорії - оператора (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_8 відповідає безпосередньо за виконання завдань з охорони державного кордону України на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби у визначений час, протидію правопорушенням, які законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України у межах ділянки відповідальності відділу прикордонної служби.

Отже, сержант ОСОБА_8 інспектор прикордонної служби 2 категорії - оператора (засобів протидії безпілотним повітряним суднам) відділення повітряної розвідки та протидії безпілотним повітряним суднам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, при виконанні службових обов`язків за посадою здійснює функції представника влади, у зв`язку з чим є службовою особою.

Відповідно до Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 311 від 15.04.2016, відділ прикордонної служби є основним підрозділом прикордонного загону, призначеним, зокрема, для безпосередньої охорони та захисту визначеної ділянки державного кордону. Відділу прикордонної служби може визначатись ділянка відповідальності, яка обмежується державним кордоном України (визначеним рубежем) по фронту, розмежувальними лініями справа та зліва, а також тиловою межею контрольованого прикордонного району. Відділення інспекторів прикордонної служби є підрозділом, який безпосередньо виконує завдання з охорони державного кордону України на ділянці відділу прикордонної служби у визначений час.

Водночас, відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

12.12.2024 ОСОБА_4 затримано на території автозаправної станції ОККО №ЗК4 за адресою: Ужгородський район, село Баранинці, вулиця Івана Кротона, 101, в порядку ст. 208 КПК України.

13.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Луково Іршавського району Закарпатської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, раніше не судимому, з середньою освітою, тимчасово непрацюючому, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

Як зазначає слідчий, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: двома протоколами огляду місця події від 12.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.11.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 12.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.12.2024; іншими матеріалами кримінального провадження.

Сукупність доказів у кримінальному провадженні, зокрема огляд місця події, речові докази, які вилучені, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, протокол затримання особи та інші докази, наведені в клопотанні, дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні наведених кримінальних правопорушеннях, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, згідно наведених обставин.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

07.02.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_13 , підозрюваному ОСОБА_4 продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.03.2025 включно, з можливістю внесення застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Разом з цим, у клопотанні зазначено, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, що встановлені стороною обвинувачення та судом під час обрання відповідного запобіжного заходу та які виправдовують необхідність обрання ОСОБА_4 , саме такого запобіжного заходу.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких, орган досудового розслідування вважає, що останній з метою уникнення від кримінальної відповідальності, та усвідомлюючи про неминучість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик, на думку сторони обвинувачення має місце, враховуючи обставини вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень у яких він підозрюється, а також, те що злочини, передбачені ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369, є тяжким і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, ОСОБА_4 достовірно володіє знаннями щодо способів законного та незаконного перетину державного кордону України, а також володіє знайомствами серед осіб, які можуть допомогти йому у вказаному перетині, в тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, серед яких можуть бути особи причетні до вчинених останнім кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, останній може вибути за межі державного кордону України, чим унеможливить подальше проведення та закінчення досудового розслідування.

Вказані обставини, зокрема, підтверджуються показами свідків у кримінальному провадженні, які вказують, що ОСОБА_4 , організовував незаконний перетин державного кордону України.

Ризик переховування від правосуддя оцінюється в світлі обставин цього кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого. В той же час, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

На підставі викладеного, слідчий просить продовжити строк дії тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Луково, Іршавського району Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України, в межах строку досудового розслідування

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та доданих до нього матеріалах кримінального провадження. Просив відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного про зміну запобіжного заходу, оскільки пред`явлена підозра є обгрунтованою, ризики доведеними, підстав для зміни запобіжного заходу немає.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання з підстав, викладених у письмових запереченнях, вказав, що клопотання не обґрунтоване, а ризики не підтверджені. Просив змінити запобіжний захід з триманні під вартою на особисте зобов`язання, або домашній арешт, або з зменшити розмір застави. Додав, що підозрюваний визнає вину по одному епізоду, по іншому вважають це провокацією. Підозрюваний має вік 18 років, військовозобов`язаний, не порушував процесуальні обов`язки. Вплив на свідків відсутній, оскільки такі попереджаються про відповідальність, можуть бути допитані в порядку ст. 225 КПК України. Згідно з доданими характеризуючими даними, підозрюваний проживає з бабкою, батьком, що має інвалідність, двома малолітніми сестрами, по господарству такий займається фізичною роботою, оскільки більше нема кому. Просить суд врахувати відсутність у ОСОБА_4 достатнього життєвого досвіду.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Головним управління Національної поліції в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000465, відомості про яке 28.10.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст.369 КК України.

13.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено повідомлення про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

07.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За правилами ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Також, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України, відповідно до яких при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З практики ЄСПЛ вбачаються та діють принципи конвенційного прецедентного права як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Також слідчий суддя бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою. Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного, на які посилається сторона захисту, не можуть бути безумовними підставами для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчому судді про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися, підозру слід вважати обґрунтованою, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від слідства та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, з метою уникнути покарання та вчинити інше правопорушення, що перешкоджатиме встановленню істини по даному кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя вважає, що слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 181680 грн. (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, в межах строку досудового розслідування, а саме до 10 квітня 2025 року, включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме: до 10 квітня 2025 року, включно.

Зменшити розмір визначеної ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.01.2025 у справі №308/19948/24 застави та встановити її у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 181680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 14.03.2025.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1