ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/253/25 Справа № 698/338/24 Категорія: ст. 126-1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участі: прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого потерпілоїОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000582 від 14.04.2023 за зміненою апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні начальника Катеринопільського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Стебне Катеринопільського району Черкаської області, громадянин України, непрацюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 12.10.2023 вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, на 2 роки позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного за ст. 126-1 КК України покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 (два) роки.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, шляхом приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.10.2023, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням, з іспитовим строком у 2 (два) роки та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

У с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство, що проявляється у словесних образах нецензурними словами потерпілої ОСОБА_8 , з якою проживає однією сім`єю, що призвело до порушення її соціального і соціально-психологічного функціонування, спричиняючи їй виражені психологічні страждання у вигляді: переживань, почуття пригніченості, емоційної напруги, тривоги та невпевненості.

Зокрема ОСОБА_7 20.08.2021 близько 23 год 00 хв за адресою проживання своєї співмешканки по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_8 . За свої протиправні дії, відповідно до постанови Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.10.2021, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із подальшим закриттям справи за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Також ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні злочинні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 25.09.2021 близько 17 год 00 хв, перебуваючи за адресою свого проживання по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме штовхав її, ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тобто застосував умисні дії фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої. За свої протиправні дії, відповідно до постанови Катеринопільського районного суду Черкаської області від 22.11.2021, ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім цього ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні злочинні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29.07.2022 близько 11 год 00 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 насильство в сім`ї щодо співмешканки ОСОБА_8 , а саме висловлювався по відношенню до останньої нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої. За свої протиправні дії, відповідно до постанови Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30.09.2022, ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того ОСОБА_7 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29.07.2022 близько 15 год 30 хв прийшов до місця проживання своєї співмешканки ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де вчинив з нею новий конфлікт у ході якого ображав останню нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. За свої протиправні дії, відповідно до постанови Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21.10.2022, ОСОБА_7 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Він же, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.04.2023 близько 14 год 30 хв, перебуваючи за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_8 , по АДРЕСА_2 , вчинив щодо останньої насильство в сім`ї психологічного характеру, що виразилося у погрозах фізичною розправою та висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою. Психологічне насильство в сім`ї ОСОБА_7 вчиняє систематично.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 193 від 05.04.2024 ситуація, яка досліджувалася за кримінальним провадженням, для ОСОБА_8 має психологічно-деструктивний та психотравмувальний характер, про що свідчить наявність негативних змін в структурі її особистості, з переживанням остраху за своє майбутнє та порушень в емоційній сфері з виникненням почуття приниженості, незахищеності, вразливості, з порушенням звичної діяльності особистості та зниження якості життя. Внаслідок завданого домашнього насильства ОСОБА_8 зазнала психологічних страждань (на моральному рівні).

В зміненій апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30.10.2024 щодо ОСОБА_7 в частині незастосування обмежувальних заходів та виключення обставини, що обтяжує покарання через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Просить, дослідивши характеризуючі дані на обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ст. 126-1 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до призначеного покарання за даним вироком приєднати невідбуту частину покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 12.10.2023, остаточно призначивши за сукупністю злочинів до відбування ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Відповідно до ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід заборона перебувати в місці спільного проживання з потерпілою ОСОБА_8 , яка постраждала від домашнього насильства на строк 3 місяці. Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, вказує на порушення судом вимог ст. 50, 65, 67, 91-1 КК України.

Зокрема зазначає про помилковість висновків суду щодо визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, з огляду на те, що у випадках домашнього насильства ця обставина передбачена диспозицією ст. 126-1 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію. Стверджує, що злочин вчинений ОСОБА_7 пов`язаний із домашнім насильством та містить таку кваліфікуючу ознаку як «вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах», тому повторне визнання наведеної обставини обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того зазначає, що судом безпідставно не застосовано до ОСОБА_7 обмежувальний захід - заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства, який хоч і не є обов`язковим, однак застосовується в інтересах потерпілого. На думку прокурора, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини провадження, з урахуванням призначеного ОСОБА_7 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, вказують на необхідність застосування до обвинуваченого як особи, яка вчинила домашнє насильство, обмежувального заходу передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, що є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора ОСОБА_6 в підтримку змінених апеляційних вимог прокурора у кримінальному провадженні в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1 та 2 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

З кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи, колегія суддів погоджується.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримана.

Доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація його дій за ст. 126-1 КК України, вид та розмір призначеного покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України із звільненням від його відбування з випробуванням, а також остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, учасниками судового провадження не оспорюються.

Підстав для призначення ОСОБА_7 іншого за видом та розміром покарання за ст. 126-1 КК України або із застосуванням положень ст. 69 КК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Разом з цим, колегія суддів визнає слушними доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема питання щодо наявності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого.

З оскаржуваного вироку вбачається, що судом установлена обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При цьому не враховані положення ч. 4 ст. 67 КК України про те, що, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Виконуючи наведені приписи, суд не може врахувати вчинення насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, обставиною, що обтяжує покарання у випадках домашнього насильства щодо таких осіб, оскільки така обставина передбачена, зокрема диспозицією ст. 126-1 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

У даному випадку злочин, за вчинення якого засуджено ОСОБА_7 , пов`язаний із домашнім насильством та містить таку кваліфікуючу ознаку вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, тому повторне врахування обставиною, яка обтяжує його покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, на що міститься посилання в мотивувальній частині вироку, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто застосуванням закону, який застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене, посилання на наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.

При цьому виключення цієї обставини не впливає на призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом і розміром є достатнім для виправлення та перевиховання останнього.

Крім того колегія суддів зауважує про неврахування судом першої інстанції приписів ст. 91-1 КК України, згідно з якими в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених КК України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені ряд обов`язків.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство, суд залишив без належної уваги приписів ст. 91-1 КК України, які хоч і не є обов`язковими і є дискреційними повноваженнями суду, однак підлягають врахуванню в інтересах потерпілої сторони, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (справа «Опуз проти Туреччини» - 33401/02, рішення від 09.06.2009), де суд зазначив, що національні органи влади повинні вживати необхідних заходів, щоб забезпечити права потерпілих від домашнього насильства з метою запобігання та припинення «неодноразового» насильства, так само погроз його застосування.

Колегія суддів погоджується з твердженнями сторони обвинувачення про те, що, з урахуванням конкретних обставин вчинення домашнього насильства у цій справі, його тривалості, з метою захисту інтересів потерпілої ОСОБА_8 як особи, яка постраждала від домашнього насильства, до ОСОБА_7 , звільненого від призначеного за ст. 126-1 КК України покарання з випробуванням, доцільно застосувати обмежувальний захід, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України, у виді заборони перебувати в місцях спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства.

За змістом ч. 3 ст. 91-1 КК України, заходи, передбачені ч. 1 наведеної статті можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Вирішуючи питання щодо строку застосування обмежувального заходу щодо ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ризики вірогідності повторюваності вчинення домашнього насильства та, діючи в межах апеляційних вимог прокурора, приходить до висновку про необхідність його застосування строком на 3 місяці.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Частиною 1 статті 420 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок при необхідності погіршення становища засудженої особи по відношенню до ухваленого щодо нього судового рішення.

Оскільки в даному провадженні, за результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, встановлено незастосування закону, який підлягає застосуванню, в даному випадку, наявна необхідність у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_7 обмежувального заходу, що фактично обтяжує становище останнього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 420 КПК України, вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30.10.2024 в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, в межах повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на вирок місцевого суду, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ч. 15 ст. 615, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст. 404, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а:

Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Катеринопільського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, скасувати в частині обмежувальних заходів та обставини, що обтяжує покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким на підставі п. 1 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді заборони перебувати в місцях спільного проживання з потерпілою ОСОБА_8 , яка постраждала від домашнього насильства на строк 3 (три) місяці.

Виключити з мотивувальної частини вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року посилання на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

У решті вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді