Справа № 947/297/25
Провадження № 1-кп/947/655/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2025 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000661 від 05.10.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь, Донецької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, інвалід 2-ої групи, працюючого за наймом, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 09.06.2017 Іллічівським районним судом м. Маріуполь Донецької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309; ч. 1 ст. 317; ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді 6 років позбавлення, звільненого 18.10.2023 року по відбуттю строку покарання;

11.12.2024 року Київським районним судом м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України, На підставі ст.70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 21.09.2024 року о 21:06 годині, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні магазину «Дім Пива», який належить ФОП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташовується по АДРЕСА_2 , помітив над вхідними дверима бездротову сирену зі світлодіодною рамкою марки «Ajax Street Siren Jeweller», білого кольору. У цей момент у нього виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, від`єднав від кріплення бездротову сирену зі світлодіодною рамкою марки «Ajax Street Siren Jeweller», білого кольору вартістю 3 777, 86 (три тисячі сімсот сімдесят сім гривень вісімдесят шість копійок) гривень та поклав до кишені своїх штанів. Після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши майнову шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 3 777, 86 (три тисячі сімсот сімдесят сім гривень вісімдесят шість копійок) гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 21.09.2024 року він таємне викрав, шляхом від`єднання від кріплення бездротову сирену, в приміщенні магазину «Дім Пива», розташованого на вулиці Ак.Корольова, яку поклав до кишені своїх штанів, з місця вчинення крадіжки зник. У вчиненому щиро кається, засуджує свої злочинні дії, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, в постанові від 15.01.2021 (справа № 760/26543/17) Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджено вироком Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2024 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.185 КК України. На підставі ст.70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки;

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення 21.09.2024 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття, відсутність вимог матеріального характеру у потерпілого.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства в їх сукупності та системному зв`язку, зокрема що наявні декілька обставин, які пом`якшують покарання і такі знайшли підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, визнає визнання вини, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру до обвинуваченого, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, є інвалідом 2-ої групи з дитинства, його поведінку під час та після вчинення кримінального правопорушення (усвідомив наслідки своєї поведінки, його негативне відношення до скоєного після вчинення злочину, розкаяння у вчиненому).

Також, при призначенні покарання, суд враховує позицію потерпілого, який висловив думку щодо призначення ОСОБА_4 покарання без позбавлення волі, тому виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, нижче від найнижчої межі, зазначеної санкції інкримінованої статті, остаточне покарання за даним вироком має бути визначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, із застосування принципу поглинення менш суворого покарання, більш суворим, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 , не заявлявся.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі стягнути з ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 8 (вісім) місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покаранням за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Київського районного суду міста Одеси від 21.09.2024 року у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, ст.76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:бездротову сирену зі світлодіодною рамкою марки «Ajax Street Siren Jeweller», пововернути за належністю власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1