Справа № 367/6477/20
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12 лютого 2025 року м. Ірпінь
Колегія суддів Ірпінського міського суду Київської області більшістю голосів постановила ухвалу від 12 лютого 2025 року, якою клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 - задоволено.
Клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 з тримання під вартою на особисте зобов`язання залишено без задоволення.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 12.02.2025 року по 12.04.2025 року, включно.
Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 з домашнього арешту на тримання під вартою відмовлено.
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів за адресою: АДРЕСА_1 .
Змінено обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умови запобіжного заходу у виді домашнього арешту в частині заборони залишати житло в нічний час.
Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_1 :
- цілодобово не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу на це суду або прокурора;
- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками по даному кримінальному провадженню;
- здати на зберігання до відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за межі України;
- з`являтись до суду, прокурора на першу вимогу;
- носити електронний засіб контролю.
Своє рішення колегія суддів своєю більшістю мотивувала тим, що такого запобіжного заходу буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_1 процесуальних обов`язків та запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України.
З прийнятим колегією суддів рішенням і його мотивацією в частині відмови у задоволенні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 з домашнього арешту на тримання під вартою не погоджуюсь, а тому відповідно до ч. 3 ст. 375 КПК України викладаю окрему думку.
Суддя Конституційного суду України в своїй окремій думці стосовно прийнятого висновку Конституційного Суду України у справі за зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) вимогам статей 157 і 158 Конституції України зазначає наступне: «В українській юридичній термінології термін "окрема думка" є родовим та охоплює всі нюанси цього інституту. В англомовній та франкомовній юридичній термінології separate opinion / opinion separee включає два види окремих думок: concurring opinion / opinion concordante або opinionin dividuelle, коли суддя чи декілька суддів, які погоджуються з прийнятим більшістю судовим рішенням, викладають відмінні або додаткові підстави чи обґрунтування, що визначили їхню підтримку; та dissenting opinion / opinion dissidente, коли суддя чи декілька суддів, не погоджуючись з позицією більшості, викладають обґрунтування та підстави своєї незгоди.
Користуючись даною умовною класифікацією, стверджую, що при викладені даної окремої думки керуюсь мотивами незгоди з позицією колегії суддів у питанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів за адресою: АДРЕСА_1 .
В той же час, чинне законодавство не встановлює вимог щодо форми та змісту окремої думки, але враховуючи той факт, що ч. 3 ст. 367 КПК України забороняє судді розголошувати таємницю наради колегії суддів, тому вважаю можливим та необхідним обґрунтувати свою незгоду із тими висновками колегії, що викладені виключно в тексті судового рішення, а саме в ухвалі від 12.02.2025 року.
Так, згідно ч. 1 ст. 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Детальний порядок та підстави обмеження особистої свободи як запобіжного заходу в межах кримінального права встановлено нормами КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 331 вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інш е кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Отже, в судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту на тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 . Своє клопотання прокурор мотивував тим, що підставою зміни запобіжного заходу згідно ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та справедливого покарання, оскільки останній не працює та не має постійного джерела доходу, належних засобів для існування, не одружений, раніше судимий за вчинення аналогічних, умисних, корисливих та тяжких злочинів. Крім того, під час перебування обвинуваченого ОСОБА_1 під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, встановлено факти систематичного його порушення, а саме: 13.01.2025 року, 19.01.2025 року, 20.01.2025 року.
На підтвердження ОСОБА_1 порушень запобіжного заходу прокурором надано інформацію Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, яка скерована на адресу суду разом з компакт-диском з відеозаписом, яким встановлено, що 13.01.2025 о 23:24 у обвинуваченого ОСОБА_1 виявлено спрацювання «Порушення зони домашнього арешту». Виїздом наряду поліції встановлено, що на момент їхнього приїзду обвинувачений ОСОБА_1 був відсутній за місцем свого проживання. Всі дії працівників поліції задокументовано на відео нагрудних боді-камер.
Крім цього, прокурором долучено інформації Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, яка скерована на адресу суду та встановлено, що 19.01.2025 о 22:00 у обвинуваченого ОСОБА_1 виявлено спрацювання «Порушення зони домашнього арешту». Виїздом на місце близько першої години ночі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 відсутній за місцем проживання. Перевіркою встановлено, що обвинувачений перебуває за адресою: АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння та повертатися до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 не збирається.
Також, згідно інформації Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України, яка скерована на адресу Ірпінського міського суду 24.01.2025 встановлено, що 20.01.2025 о 22:00 у обвинуваченого ОСОБА_1 виявлено спрацювання «Порушення приписної зони». Виїздом на місце встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 відсутній за місцем проживання. Перевіркою встановлено, що обвинувачений перебуває за адресою: АДРЕСА_2 та має виражені ознаки алкогольного сп`яніння.
Прокурор вважала, що вказане свідчить про ухилення ОСОБА_1 від покладених на нього обов`язків в частині не відлучатися з місця проживання в період часу з 22:00 год. до 06:00 год та менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.
Звертаю увагу, що 23 липня 2024 року прокурор також звертався до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу з домашнього арешту в нічний час на тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з підстав його систематичних порушень вказаного запобіжного заходу, яке судом було залишено без задоволення.
Отже, обставини, зазначені прокурором, виправдовують зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 запобіжного заходу з домашнього арешту в нічний час на тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.
Тому, на моє переконання, більшість колегії суддів прийшла до безпідставного висновку про те, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків і дотримання останнім належної процесуальної поведінки.
Суддя: ОСОБА_4