Справа № 201/27/25
Провадження № 1-кс/201/14/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з секретарем - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000049 від 18.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 362 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання посилається на те, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 18.06.2024 за ознаками складу кримінального правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 361 КК України, за фактом вчинення групою осіб шахрайства та використання підроблених документів, що надають право на безпідставне набуття права власності на нерухоме майно, привласнення речових прав на нерухоме майно, що належить громадянам із незахищених верств населення та здійснення приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу несанкціонованого внесення змін в Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно шляхом посвідчення договору дарування майна від особи, що на момент вчинення правочину була мертва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб використовуючи підроблені заповіти, які начебто посвідчувались колишнім секретарем Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та використовуючи підроблені заповіти посвідчені старостою Котовського старостинського округу Магдалинівської селищної ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюють незаконну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна на підставних осіб, з метою подальшого їх відчуження та отримання неправомірної вигоди.

Окрім того, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами, використовуючи мешканця міста Дніпра - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець м.Дніпра, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснили незаконну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Для здійснення незаконної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 надав приватному нотаріусу ОСОБА_9 підроблений заповіт від 28.02.2022 року на своє ім`я, від імені померлої власниці квартири ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (за даними ДРАЦС ОСОБА_10 померла - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того, в ході перевірки інформації в ДРАЦС стосовно ОСОБА_10 було встановлено, що актові записи про укладання шлюбу чи народження дітей - відсутні), посвідчений АДРЕСА_3 ОСОБА_5 .

В подальшому, на підставі зазначеного підробленого заповіту, 07.12.2023 року ОСОБА_9 внесла недостовірні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зареєструвала право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_8 та видала останньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якості правовстановлюючого документа.

Також, під час досудового розслідування допитано свідків, які повідомили, що ОСОБА_10 у с. Котовка ніколи не мешкала та не покидала своє місце постійного проживання на тривалий час.

Таким чином, безпосередньо нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 , є об`єктом кримінально протиправних дій може бути використана, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає ознакам речового доказу в розумінні ч.1 ст. 98 КПК України.

Прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра 02.01.2025 року квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Отже, з метою забезпеченні збереження речових доказів, не допущення відчуження нерухомого майна виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказану квартиру..

У засідання прокурор не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання за його відсутністю, на задоволенні клопотання наполягає.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовано клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Постановою прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 від 02.05.2025р. нерухоме майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000049 від 18.06.2024 року.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що нерухоме майно, є предметом кримінального правопорушення, що воно визнано речовими доказами, що після смерті власника цієї квартири були вжиті дії стосовно розпорядження цією квартирою на користь третіх осіб і ці дії були вдалими, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити відчуження, розпорядження та користування об`єктом нерухомого майна розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії стосовно приватизації або набуття права власності на майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України. Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1