Справа № 464/430/25
пр.№ 1-кп/464/264/25
УХВАЛА

04 квітня 2025 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України,

встановив:

в провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

12.02.2025 захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні прокурору. Клопотання обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України зокрема вимогам ст. 2 КПК України в частині тих завдань кримінального провадження, як охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення повного і неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також загальним засадам кримінального провадження, визначеним ст. 7 КПК України, таким як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини (ст. 17 КПК), змагальність сторін та свобода в поданні ними до суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК), публічність (ст. 25 КПК). Обвинувальний акт не відповідає також ч. 2 ст. 9 КПК України, відповідно до якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, викладаючи обвинувачення відносно ОСОБА_5 , прокурор жодним чином не вказав, що очолюване обвинуваченим підприємство ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» було перевірене у встановленому порядку державною податковою службою і ця сума у розмірі 57 553 087,03 грн. узгодженим зобов`язанням (податковим боргом). Якраз навпаки, перевірки платника податків ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» та визначення розміру узгодженого податкового зобов`язання зі сплати податків не було здійснено державною податковою службою. Тому, вочевидь, неможна вести мову про умисне ухилення керівника ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» ОСОБА_5 від сплати податків, оскільки ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» у 2023 році отримувало від ГУ ДПС у Львівської області Довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 13.03.2023, про наявність якої повідомляли прокурора при розгляді Шевченківським районним судом м. Києва клопотань про обрання та продовження запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 . Тобто, директор ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» ОСОБА_5 діяв правомірно і вправі був покладатись на те, що контролюючий орган, який видав йому, як директору підприємства ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП», згадану довідку про відсутність заборгованості по сплаті податків, зборів та інших обов`язкових платежів, - все перевірив перед тим, як видавати таку довідку і така заборгованість у підприємства дійсно відсутня. Відтак позиція органу досудового розслідування про нібито причетність директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» ОСОБА_5 до ухилення від сплати податків ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені жодними доказами.

Також покликається на те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження містяться постанови детектива БЕБ ОСОБА_7 про призначення судово-економічної експертизи від 17.07.2023 року та від 12.08.2024 року відповідно. Зазначені судово-економічні експертизи, оскільки призначені на підставі аналітичних довідок Бюро економічної безпеки України, не є належними доказами, хоча саме як докази вони були використані органом досудового розслідування при розгляді питань про обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених (на той час підозрюваних) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та при обґрунтуванні продовження строку досудового розслідування.

Крім того, обвинувальний акт містить абсолютно некоректні формулювання, які повністю не відповідають як фактичних обставинам справи, так і формують у стороннього спостерігача хибне уявлення про обґрунтованість обвинувачення. Так, в тексті обвинувального акту неодноразово зазначається, що директор ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК ГРУП» ОСОБА_5 : «…. з корисливих мотивів використав своє службове становище для здійснення безтоварних фінансово-господарських операцій щодо придбання товарноматеріальних цінностей (номенклатурою м`ясна продукція)…». В той же час, як зазначено навість в тих же самих аналітичних продуктах Бюро економічної безпеки - за період діяльності з травня 2019 року по травень 2020 року, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК «Груп» здійснювало придбання в ТОВ «БІЗНЕС ПРОДУКТ ПЛЮС» не тільки м`ясної продукції, а в тому числі і значної кількості послуг (транспортні послуги, послуги з оренди). Далі, обвинувальний акт містить помилки в посиланнях на податкові періоди в яких ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БМК «Груп» вносило відповідні відомості в податкові декларації з ПДВ по податковому кредиту, отриманому від ТОВ «БІЗНЕС ПРОДУКТ ПЛЮС» за період з лютого 2020 року по серпень 2022 року. В той же час ТОВ «БІЗНЕС ПРОДУКТ ПЛЮС» припинило свою діяльність ще у вересні 2020 року, про що прокуратурі також достеменно відомо.

Окрім цього, як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , об`єктивна сторона інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень викладена єдиним масивом без розмежування дій кожного з обвинувачених окремо та кваліфікації для кожного обвинуваченого окремого епізоду протиправної діяльності. Тобто, в обвинувальному акті викладена об`єктивна сторона діянь, які інкриміновані як вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 і не викладена окремо об`єктивна сторона діянь, які інкриміновані як вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 . Таке формулювання обвинувачення не дає можливості розмежувати обвинувачення як за кожним епізодом протиправної діяльності, так і щодо окремої особи. У обвинувальному акті мається кваліфікація дій обвинувачених за ч.3 ст. 212 КК України та за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, яка повторюється, але окрема кваліфікація декількох тотожних протиправних кримінально караних дій, передбачених однією і тією ж частиною однієї й тієї ж статті суперечить вимогам закону, що позбавляє суд можливості належним чином встановити фактичні обставини провадження та перевірити правильність кваліфікації дій. Обвинувачення має бути викладене в чіткій, категоричній формі, не може допускати двоякого трактування.

Враховуючи наведене та те, що згідно з положеннями КПК України підставами повернення обвинувального акту може виступати невідповідність обвинувального акту вимогам цього Кодексу, а не його окремої норми (ст. 291 КПК України), просить клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримали з підстав, що в ньому викладені, просили клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо клопотання сторони захисту, вважає, що обвинувальний акт складено з дотриманням вимог, встановлених КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та його додатки, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Також, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

Отже, підставою для повернення обвинувального акта не може бути будь-яка його невідповідність вимогам КПК України, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду. Отже, у кожному випадку суд має перевірити, чи створює певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України перешкоди для судового розгляду.

Таким чином, суд, дослідивши обвинувальний акт та його додатки, встановив, що такий містить відомості, передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний детективом та прокурором, який його затвердив. До акта додані визначені кримінальним процесуальним законодавством додатки (реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування).

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б могли перешкоджати судового розгляду та бути підставою для його повернення прокурору.

При вирішенні клопотання сторони захисту, суд враховує висновок Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Таким чином, аналізуючи покликання сторони захисту на неналежність та недопустимість доказів, невідповідність формулювань фактичним обставинам справи, зауваження щодо встановлених стороною обвинувачення обставин, суд вважає за доцільне зазначити, що, з урахуванням завдань та цілей підготовчого судового засідання, а також того, що в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку, зокрема, з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні, дотримання належної правової процедури у цьому кримінальному провадженні може бути предметом перевірки й оцінки під час розгляду кримінального провадження по суті з прийняттям судом відповідного процесуального рішення за результатами такого розгляду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту не знайшли підтвердження з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам законодавства, які б слугували беззаперечною підставою для його повернення прокурору, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий ОСОБА_1