Кримінальне провадження № 194/1966/24
Номер провадження 1-кп/194/28/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2024 року за №0000133 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянки України, не заміжньої, з повною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-02.02.2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-10.04.2024 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року відносно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік з наступними обмеженнями: заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; заборона виїжджати за межі м. Тернівка, Дніпропетровської області без дозволу начальника ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області; з?являтись на реєстрацію до ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 5 числа кожного місяця.

17.09.2024 року ОСОБА_3 під підпис ознайомилась із вказаною ухвалою суду та встановленими судом обмеженнями, їй роз?яснено зміст ст. 395 КК України щодо відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду. Також, ОСОБА_3 шляхом написання заяви до ВП № l Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомила місце свого проживання, зазначивши адресу: АДРЕСА_2 .

Однак, ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року про встановлення відносно неї адміністративного нагляду, обмежень та зобов?язань, маючи на меті ухилитися від адміністративного нагляду, діючи умисно, без поважних причин, самовільно, без дозволу начальника відділення поліції № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, 12.10.2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, залишила місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та стала мешкати за адресою: АДРЕСА_3 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, чим порушила його правила.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала повністю та пояснила у судовому засіданні, що вона дійсно знала, що відносно неї був встановлений адміністративний нагляд та вона була ознайомлена про це особисто. Втім, вона почала проживати за адресою по АДРЕСА_3 , замість зазначеної у заяві адреси по АДРЕСА_2 , не попередивши про зміну свого місця проживання працівників поліції. Наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України розуміє та наполягає на її застосуванні, у скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи пояснення обвинуваченої ОСОБА_3 , а також те, що вона не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості її позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідженням доказів щодо встановлення та порушення адміністративного нагляду та дослідженням даних, які характеризують її особу.

Винність обвинуваченої в скоєнні інкримінованого їй діянні знайшла своє підтвердження та підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Як вбачається з ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року відносно ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік з наступними обмеженнями: заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; заборона виїжджати за межі м. Тернівка, Дніпропетровської області без дозволу начальника ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області; з?являтись на реєстрацію до ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 5 числа кожного місяця. З ухвалою ОСОБА_3 ознайомлена під підпис 17.09.2024 року.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 17.09.2024 року остання просить здійснювати адміністративний нагляд відносно неї за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про результати проведеної бесіди з піднаглядною ОСОБА_3 від 05.09.2024 року, остання зазначає адресу свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_3 була ознайомлена з ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 року та встановленими обмеженнями, та роз`яснено щодо відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду.

Згідно зобов`язання від 05.09.2024 року, ОСОБА_3 , як особа відносно якої встановлено адміністративний нагляд, ознайомлена під підпис про додержання правил, зокрема про повідомлення працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну свого місця роботи чи проживання.

Згідно постанови т.в.о. начальника СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.11.2024 року, фото копії «журналу обліку справ адміністративного нагляду», копію реєстраційного листка, копію листка контролю, визнано речовим доказом та залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Згідно постанови т.в.о. начальника СД ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.11.2024 року, копію протоколу про адміністративне правопорушення, копію довідки про результати проведеної бесіди з піднаглядною, копію зобов`язання, визнано речовим доказом та залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 в скоєні кримінального проступку.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 доказана, її дії правильно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальний проступок.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше судима, незаміжня, не працює, за місцем проживання охарактеризована негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, наявності обставини, яка пом`якшує та відсутності обставин, які обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, суд вважає, що для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ст. 395 КК України, але не в максимальній межі.

Призначене судом покарання в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням є законним, справедливим, та воно сприятиме перевихованню винного та попередженню вчинення ним нових правопорушень. А тому підстави для застосування щодо обвинуваченої положень ст. 75 КК України відсутні.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 року було призначено покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно пп. "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

У випадку вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком.

Таким чином, звільнення від покарання з випробуванням є лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками суду касаційної інстанції, яка викладена у постанові Першої судової палати ККС ВС від 14.09.2021 по справі № 127/25037/17.

В разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, при цьому випробування за попереднім вироком у будь-якому разі підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК України вчинення протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення є підставою для направлення засудженого для реального відбування призначеного покарання.

Виходячи із цих положень Закону, а також зі змісту ч. 3 ст.78ККУкраїни та роз`яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочин, це слід розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Отже, оскільки кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_3 скоїла після постановлення відносно неї вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 року, остаточне покарання їй слід призначити на підставі ч.1 ст.71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотань не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10.04.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, які залишено на зберіганні в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання, а саме:

-фото копії «журналу обліку справ адміністративного нагляду», копію реєстраційного листка, копію листка контролю;

-копію протоколу про адміністративне правопорушення, копію довідки про результати проведеної бесіди з піднаглядною, копію зобов`язання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1