Справа № 588/2213/24
Провадження № 1-кп/588/29/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 11.10.2024 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Станова Тростянецького району Сумської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, працюючої прибиральницею у ДП «Комунжитло» КП ТМР «Тростянецьке ЖЕУ», розлученої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 09.10.2024 близько 21 години у коридорі четвертого поверху гуртожитку по вул. Заводська, 1, у м. Тростянець Охтирського району Сумської області ОСОБА_3 в ході сварки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень вдарила потерпілу пластиковою мискою в область волосистої тім`яної ділянки голови, в подальшому пальцями рук схопила останню за обличчя в області очей та носу, та потім кистями своїх обох рук схопила за пальці обох рук та стискала їх. Після цього, коли ОСОБА_6 стояла у дверному проході до своєї кімнати, ОСОБА_3 штовхнула вхідні двері, які вдарили потерпілу у праву частину тіла, в тому числі в область кисті правої руки.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження: смугастий синець червоного кольору в параорбітальній ділянці справа верху, розміром 1х0,2 см.; синець невизначеної форми біля внутрішнього кута правого ока, розміром 1х0,6 см. жовтого кольору; синець по зовнішній поверхні лівої кисті, бурого кольору, розміром 8х8 см.; синці бурого кольору по зовнішній поверхні пальців правої кисті; синець невизначеної форми по зовнішній поверхні правого стегна з переходом на зовнішній відділ правої сідниці, розміром 5,5х4,5 см, жовто-фіолетового кольору; по передньо-внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині синець невизначеної форми, розміром 4х4 см., зеленого кольору, що по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я так як мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів, а також косий перелом 5-ї п`ясткової кістки правої руки, що по тривалості розладу здоров`я кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, так як спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну втрату працездатності менш як на одну третину.

Визнавши на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та потерпілою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їхньої позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням доказів що стосуються вирішення цивільного позову та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 за пред`явленим їй обвинуваченням за ч. 1 ст. 122 КК України винуватою себе визнала повністю та погодилася з його правовою кваліфікацією, не оспорила обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду пояснила, що 09.10.2024 близько 20 год. 40 хв. вона повернулася додому з магазину. Потерпіла повідомила, що діти обплювали їй двері. Вона підійшла до дітей та стала з ними говорити, але потерпіла заважала розмовляти. Вона вдарила потерпілу мискою по голові. Також в ході конфлікту вона хапала пальцями рук потерпілу за обличчя в області очей та носу, хапала потерпілу руками за пальці обох рук та стискала їх. Усе відбувалося швидко, як саме тримала руки не пам`ятає точно. Крім того, коли ОСОБА_6 виходила із своєї кімнати, то вона штовхнула вхідні двері, які вдарили потерпілу. У вчиненому щиро розкаюється. Пропонувала потерпілій кошти на відшкодування шкоди в розмірі 10 000 грн, але потерпіла сказала, що подумає. Розуміє, що завдала шкоди потерпілій, тому готова понести покарання.

Показання обвинуваченої щодо скоєння кримінального правопорушення не містять протиріч і підтверджують повністю обставини пред`явленого обвинувачення.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до нетяжких злочинів, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченої, яка працює, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченої, яка висловила критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, а також її активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, оскільки вона добровільно своїми активними діями надавала допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує також вимоги ст. 65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, а також досудову доповідь органу пробації, в якій зазначено про середній ризик вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та можливість її виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КК України, у виді виправних робіт.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_6 у порядку передбаченому ст. 128 КПК України у справі заявлений цивільний позов у якому вона просила суд стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1422 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Вимоги щодо матеріальної шкоди ОСОБА_6 мотивувала тим, що вона понесла витрати на лікування, зокрема на придбання ліків у сумі 1422 грн, що підтверджується відповідними чеками.

Вимоги щодо моральної шкоди ОСОБА_6 мотивувала тим, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачки був порушений звичайний спосіб її життя, вона вимушена була терпіти фізичний біль, приймати ліки, проходити обстеження, не мала можливості повноцінно працювати та отримувати дохід. Також вона була позбавлена можливості нормально вдягатися, готувати їжу тощо. Погіршився її психічний та емоційний стан, має постійне відчуття тривоги. Вона вимушена звертатися за допомогою до психолога та докладати додаткових зусиль для організації захисту своїх порушених прав.

У судовому засіданні ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Обвинувачена визнала цивільний позов частково, зокрема вказала, що визнає вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди повністю та згодна сплатити на відшкодування моральної шкоди кошти у розмірі 10 000 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої суд враховує таке.

Судом установлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, а також тілесне ушкодження середньої тяжкості.

У зв`язку з наявністю тілесних ушкоджень потерпіла перебувала на лікарняному з 11.10.2024 по 27.11.2024, проходила лікування в КНП «Тростянецька міська лікарня» ТМР, а також придбавала ліки (а.с. 24-53).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи установлені судом обставини про те, що внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 завдано потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1422 грн, який визнається обвинуваченою, тому з останньої підлягає стягненню завдана матеріальна шкода у заявленому потерпілою розмірі.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню ОСОБА_6 , суд враховує таке.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності.

Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

Відтак, враховуючи, що завдана потерпілій ОСОБА_6 моральна шкода безпосередньо пов`язана з отриманням тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона зазнала та продовжує зазнавати душевних страждань, що відобразилось на її психоемоційному стані та фізичному здоров`ї, отже розмір відшкодування повинен бути достатнім для забезпечення можливості відновити втрачену психологічну рівновагу.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи суть самого порушення прав потерпілої, виходячи з справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, суд визначає розмір відшкодування завданої моральної шкоди у 15 000 гривень, що є достатнім для компенсації немайнових втрат, які в інший, негрошовий спосіб, поновити неможливо, та реальним з точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак цивільний позов підлягає задоволенню частково.

Речові докази та процесуальні витрат відсутні.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 349, 368-374, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити їй покарання у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік з відрахуванням 10 % із її заробітку в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої по АДРЕСА_2 ) кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1422 (одна тисяча чотириста двадцять дві) грн та на відшкодування моральної шкоди 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1