Справа № 748/5192/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/110/25
Категорія - ч. 3 ст. 114-2 КУпАП. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участі сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_8

його захисників - адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10

прокурора ОСОБА_11

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000012 від 29 листопада 2023 року, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року,

щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 114-2 КК України до 9 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня його фактичного затримання, з 21 вересня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4 779 грн. 92 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 24 лютого 2022 року о 04 годині 30 хвилин президентом російської федерації (далі - РФ) ОСОБА_12 оголошено початок військової спеціальної операції проти України з метою проведення «демілітаризації та денацифікації України».

О 04 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року збройні сили РФ (далі - зс РФ) та інші військові та воєнізовані підрозділи РФ незаконно, діючи з метою фактичного знищення держави Україна, зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинили військову агресію відносно України, перетнули державний кордон України, зокрема розташований в Чернігівській області, та почали просуватись в напрямку м. Чернігова з метою його збройного захоплення і подальшого просування до м. Києва. На своєму шляху пересування зазначені підрозділи захоплювали міста, села та селища, руйнуючи при цьому будівлі та вбиваючи громадян, які чинили їм будь-який супротив.

Із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан, який діє дотепер.

Разом з цим, за невстановлених в ході досудового слідства обставин, але не пізніше 22 травня 2023 року, громадянин України ОСОБА_8 на пропозицію представника військових підрозділів РФ на ім`я « ОСОБА_13 » збирати та передавати йому інформацію стосовно дислокацій стратегічно важливих об`єктів, в тому числі військових частин, блокпостів, об`єктів критичної інфраструктури тощо на території Чернігівської області надав свою добровільну згоду на негласне співробітництво з ним.

При цьому, ОСОБА_8 розумів про триваючу агресію РФ проти України та усвідомлював, що « ОСОБА_13 » є представником військових формувань РФ, яка приймає участь у збройній агресії проти України, а негласна співпраця з ним чи передача йому відомостей про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, підрозділів Національної гвардії України та інших військових формувань явно зашкодить національній безпеці України.

1) Реалізуючи описаний злочинний умисел, діючи з метою спричинення шкоди національній безпеці України, ОСОБА_8 23 червня 2023 року за допомогою додатку «Telegram», прив`язаного до належного йому мобільного номеру НОМЕР_1 , передав на належний « ОСОБА_14 » абонентський номер НОМЕР_2 відомості стосовно розташування блокпостів на території м. Чернігів та с. Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області з посиланням на «Гугл карти» (координатами їх розташування) та кількості військовослужбовців, які можливо ідентифікувати на місцевості.

При цьому, відомості стосовно вказаних блокпостів не були публічно доступними, не публікувались і не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а отже становили оперативний інтерес для представників російської федерації та могли бути використані для планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, у тому числі шляхом проведення ударів по відповідним об`єктам, що ОСОБА_8 достовірно усвідомлював.

2) 27 червня 2023 року, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_8 , діючи з метою спричинення шкоди національній безпеці України, за допомогою додатку «Telegram», прив`язаного до його абонентського номеру НОМЕР_1 , передав на належний « ОСОБА_14 » абонентський номер НОМЕР_2 виготовлену детальну план-схему блокпосту, розташованого у м. Чернігів на перехресті вул. Гагаріна та вул. Леоніда Пашина, який можливо ідентифікувати на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

3) 29 червня 2023 року, ОСОБА_8 , діючи з метою спричинення шкоди національній безпеці України, за допомогою додатку «Telegram», прив`язаного до його абонентського номеру НОМЕР_1 , передав на належний « ОСОБА_14 » абонентський номер НОМЕР_2 виготовлену детальну план-схему блокпосту, розташованого на залізничному переїзді по вул. Київська в с. Старий Білоус Чернігівського району, Чернігівської області на ділянці між перехрестями вул. Київська з вул. Сіверська та вул. Залізнична, який можливо ідентифікувати на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

При цьому, ОСОБА_8 усвідомлював, що російська федерація здійснює широкомасштабну збройну агресію проти України та що передані ним відомості можуть бути використані для планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Аргументує тим, що у даній справі доказуванню підлягають встановлення фактів і обставин про те, що:

ОСОБА_8 точно знав, а тільки тому й міг усвідомлювати, що особа на ім`я ОСОБА_13 є дійсним представником військових формувань рф або військових підрозділів збройних сил рф, або спецслужб рф, або представником держави, що здійснює збройну агресію проти України, оскільки такий його статус вказаний у всіх процесуальних документах, що знаходяться в матеріалах справи;

ОСОБА_8 не тільки надав згоду збирати і передавати вказаній особі інформацію стосовно дислокацій важливих об`єктів, в тому числі військових частин, блок-постів, об`єктів критичної інфраструктури, які знаходяться на території Чернігівської області, а й виконував такі дії:

інформація про блок-пости №№10 та 11, які розташовані на в`їзді у м. Чернігів і на виїзді з міста про поширення якої визнаний винуватим ОСОБА_8 , відносяться до військових формувань, утвореним відповідно до законів України у розмінні ст. 114-2 КК України та не розміщувались у відкритому доступі;

є докази про встановлення фактів про поширення ОСОБА_8 інформації про розташування ЗСУ із зазначенням дати надання інформації про місце розташування саме ЗСУ та військових формувань, у розумінні ст. 114-2 КК України;

протоколи про результати проведення НСРД з інформацією з СМС-переписки між ОСОБА_8 й особою на ім`я ОСОБА_13 , якими обґрунтовується вирок суду - є належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, з огляду на те, що роздрукована інформація з СМС-переписок органом досудового розслідування зроблена не на підставі і не у спосіб, передбачені КПК.

Вказує на те, що оскільки внаслідок досліджених судом доказів, які є неналежними і недопустимими, суд визнав ОСОБА_8 винуватим за ч. 3 ст. 114-2 КК України, вирок суду є незаконним.

Представником будь-яких військових формувань, підрозділів, спецслужб, тим паче держави, може бути тільки особа, яка має відповідний статус на підставі закону, статуту, наказу тощо, які підтверджують, що особа наділена певними повноваженнями діяти від їх імені та що повинно бути підтверджено конкретними документами, за якими й ідентифікують такий статус особи.

Жодних належних документів, з яких можна було б ідентифікувати такий статус особи на ім`я ОСОБА_13 матеріали справи не містять, що підтверджується численними процесуальними документами, дослідженими судом, в яких особі на ім`я ОСОБА_13 на час досудового розслідування був наданий різний статус від представника розвідувальних органів рф до представника держави агресора, а нарешті суд присвоїв йому статус невстановленої особи.

Якщо працівники та слідчі УСБУ в Чернігівській області маючи повноваження та технічні можливості, не встановили статус особи на ім`я ОСОБА_13 , то яким чином ОСОБА_8 мав установити чи усвідомити, що особа з іменем ОСОБА_13 є представником, з перелічених слідством і судом органів рф, адже з усіх СМС-повідомлень вбачається, що ця особа жодного разу про себе та свій статус нічого не повідомляла.

З огляду на кількість слідчих та прокурорів, які приймали участь у даному провадженні під час досудового розслідування, захисник вважає логічним питання про те, чому ж вони, встановивши дії, які підривають нацбезпеку України, одразу ж їх не припинили та створювали умови для продовження таких дій. При цьому, правоохоронні органи не провели геолокацію місця знаходження ОСОБА_15 , навіть тоді, коли під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 на його телефон надійшло два СМС-повідомлення від ОСОБА_13 . Не зробили цього уповноважені особи правоохоронних органів і 06 вересня 2023 року, коли на мобільний телефон ОСОБА_8 надійшли СМС-повідомлення від ОСОБА_13 о 20.35 та 20 50 год., при тому, що на той час телефон її підзахисного вже знаходився у розпорядженні слідчого.

Вказуючи у вироку, що ОСОБА_8 усвідомлював з ким саме він спілкується, захисник зауважує, що така частина речі, як «усвідомлював», у даному випадку, може застосовуватися, коли дієздатна та осудна особа може усвідомлювати ті чи інші факти та обставини, але виключно, якщо такі факти/обставини є загальновідомими або встановлені внаслідок поінформованості зі ЗМІ, з інших джерел інформації, або від якоїсь особи/осіб, однак тільки за наявності достовірних і беззаперечливих доказів про це.

Посилаючись на роздруківку в протоколі НСРД щодо змісту СМС-повідомлень між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , суд дійшов висновку, що обвинувачений усвідомлював, що ця особа є представником військових формувань РФ та ними спростовується твердження сторони захисту, що обвинувачений не знав про те, що ОСОБА_13 є представником держави-агресора.

Однак, з показань обвинуваченого вбачається, що за увесь час спілкування номер мобільного телефону ОСОБА_13 жодного разу не висвітлювався, а він ніколи не цікавився та не знав кодову нумерацію телефонів інших держав, про це він дізнався тільки під час досудового розслідування, а тому прив`язати вказану особу до будь-якого географічного регіону він не міг, а ти паче, що номер, який починається з цифри «7», крім російської федерації є й в інших регіонах (Казахстан/Татарстан/Турція).

Звертає увагу, що в соціальних мережах обвинувачений зареєстрований як « ОСОБА_16 », « ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 », отже, отримавши 22 травня 2023 року повідомлення від ОСОБА_13 , в якому останній звертався до нього на ім`я по-батькові, він і вирішив, що це хтось з односельців, які знали його по-батькові, але не міг припускати, що це хтось не знайомий, ти паче з російської федерації, оскільки з його села стільки чоловіків пішли служити до Збройних Сил України, то фразу абонента про те, що до нього йому порекомендували звернутися солдати, він сприйняв, як таку, що стосується його односельців.

Сама по собі фраза «Помогите России» не сприймалась ОСОБА_8 , як висловлення від будь-якого представника з держави-агресора і на користь такої позиції свідчить значна кількість кримінальних справ фігурантами яких є не тільки громадяни України, які погоджуються на таке співробітництво, в тому числі й за гроші, а й військовослужбовці та посадовці з інших державних установ України, частина з яких вже засуджені за надання інформації і щодо розташування, і щодо переміщення ЗСУ територією України і щодо місця знаходження бойової техніки, військових частин ЗСУ та за коригування з нанесення ударів по різних об`єктах, розташованих в Україні.

За таких умов, захисник переконана в тому, що таке прохання до обвинуваченого не можна розглядати тільки з огляду на те, що воно могло надійти виключно від представника держави-агресора чи її військового формування, тому такий висновок побудований на припущеннях.

Якщо навіть припустити, що зі змісту повідомлення від 02 серпня 2023 року від ОСОБА_13 , ОСОБА_8 усвідомлював з ким він спілкується, то адвокат зауважує, що саме це повідомлення ним було отримане наприкінці їх переписки з 22 травня до 28 серпня 2023 року. Крім того, вказана інформація не може використовуватись як доказ винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням за епізодами 26.06.2023, 27.06.2093 та 29.06.2023, адже обвинувачений в червні не міг знати, що через 1,5 місяці отримає смс з таким змістом, а оскільки навіть в цьому повідомленні ОСОБА_13 не інформує ОСОБА_8 про наявність у нього статусу будь-кого з представників рф, висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого на підставі повідомлення від 02 серпня 2023 року, є припущенням та суперечить вимогам ч. 3 ст. 373 КПК України.

Оскільки особа ОСОБА_13 добре орієнтувався в нашому регіоні, знав найменування багатьох вулиць в м. Чернігові, незважаючи на те, що з початком повномасштабного вторгнення таблички з їх назвами були вилучені з фасадів будинків, тому сторонні особи не могли знати їх назв, їх розташування, та що на цих вулицях знаходиться, маршрути пересування до цих об`єктів, то для логічного розуміння ОСОБА_8 було очевидним, що ця особа або проживає у місті, або часто в ньому буває. Більш того, з ряду повідомлень від ОСОБА_13 , вбачається, що ця особа знав, що сам ОСОБА_8 в місті не проживає, так як пропонує йому з`їздити в м. Чернігів, щоб дізнатися інформацію яка його цікавить.

Вказує на те, що кримінальна відповідальність за ст. 114-2 КК України передбачена тільки за вчинення конкретних дій, а не за те, що дав згоду на вчинення таких дій, але не вчинив. Усі відповіді ОСОБА_8 на СМС-повідомлення від ОСОБА_13 , не мали нічого спільного з поняттям «виконання його завдання». Так, обвинувачений повідомляв про те, що в м. Чернігів ЗСУ немає, військової техніки він не бачив, на в`їзді в Чернігів на постах стоїть по 4-5 чоловік, або по 1-у чоловіку, а також те, що до міста добирається маршруткою. Тобто, обвинувачений розумів, що така інформація не може цікавити представника держави-агресора для здійснення дій задля досягнення їх мети, та продовжував спілкування з цією особою, вважаючи, що він неодмінно припуститься помилки та він дізнається хто це з його односельців. Він не мав на меті надавати цій особі будь-яку інформацію, яка може нести шкоду національній безпеці України і такі наміри ОСОБА_8 підтверджуються його подальшими повідомленнями, в яких він відправив хибні план-схеми блокпостів №№10 та 11, вказавши, що блокпост встановлений на самому перехресті і там знаходиться по одній людині, в інших повідомленнях вказував, що Чернігівська ТЕЦ це просто котельня, а в с. Кіпті просто йде ремонт дороги та не ведеться жодного будівництва.

Захисник звертає увагу на те, що інформація про розташування блокпостів на в`їзді та виїзді з територій не є секретними даними, а є публічною інформацією, яка перебуває у відкритому доступі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1455 від 29 грудня 2023 року. Таким чином, в жодному повідомленні за період, який інкримінується ОСОБА_8 , немає такої інформації, якою цікавилася особа на ім`я ОСОБА_13 та яка б могла/може спричинити шкоду національній безпеці України, та яку б обвинувачений поширював.

У вироку судом не зазначено, якими доказами підтверджується, що ОСОБА_8 поширював інформацію про розташування саме Збройних Сил України, адже жодне повідомлення не містило інформації про розташування, координати розташування, кількість особового складу та бойової техніки саме ЗСУ.

Дійшовши висновку про те, що ОСОБА_8 поширив інформацію не тільки про розташування ЗСУ, а й про інші утворені відповідно до законів України військові формування, суд не зазначив ні дату, ні спосіб, не навів докази на доведення винуватості обвинуваченого в таких діях.

Обґрунтовуючи доведеність обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 114-2 КК України суд на свій розсуд змінив зміст диспозиції ст. 114-2 цього Закону, яка не містить відповідальності за поширення інформації про розташування блокпостів, при тому, що план-схеми блокпостів №10 та 11, які ОСОБА_8 відправив ОСОБА_13 , не відносяться до таких військових формувань як ЗСУ, а також не відносяться й до інших військових формувань, які утворюються на підставі законів України.

Блокпости №10 та 11, у розумінні ст. 114-2 КК України, не були утворені на підставі законів України, а були встановлені на підставі Постанови КМУ від 29.12.2021 №1455 зі змінами на підставі Постанови від 15.09.2023 за №1000, який за Конституцією України не віднесений до законодавчого органу, тому постанови КМУ не підмінюють, не замінюють собою закон і не є тотожними між собою поняттями.

Усі військові формування, які утворюються на підставі Закону України, на відміну від блокпостів № 10 та 11, мають свої реквізити, відповідну організаційну структуру притаманну військовому формуванню, а також органи управління, штатний розклад тощо, оснащені відповідною зброєю та бойовою технікою і призначені для оборони країни, захисту суверенітету, державної незалежності територіальної цілісності і недоторканості, на відміну від контрольно-пропускних пунктів, якими є блокпости з зовсім іншими функціями.

Отже, суд не мав правових підстав на свій розсуд змінювати зміст ст. 114-2 КК України та відносити блокпости, про які йдеться, до інших військових формувань, утворених на підставі законів України, ототожнюючи поняття «блокпост» з поняттям «військове формування».

Згідно з п.6 Порядку, визначеному КМУ, та яким визначається процедура встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду на територію/з території, про місце розташування блокпостів зобов`язані доводити до відома підприємств, установ, організацій та населення сільськими, міськими радами та більш того, через засоби масової інформації, що й підтверджує, що така інформація є публічно відкритою і доступною для кожної особи.

З показань свідка ОСОБА_19 вбачається, що блокпост №11 з кінця квітня 2023 був законсервований та не діяв, що підтверджує свідчення ОСОБА_8 про те, що він відправляв план-схеми блокпостів, які не відповідають їх первинному реальному стану. Отже, якщо за твердженням суду блокпост №11 відноситься до військового формування, який з кінця 2023 року не діє, виникає логічне питання чи ліквідоване таке військове формування, чи припинило воно своє існування, на підставі якого закону. При цьому, чи є взагалі коректним ототожнювати бетонні конструкції, які являють собою неживий предмет, з військовим формуванням, до складу якого входять військовослужбовці.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази і документи того, в чиєму розпорядженні знаходяться вказані блокпости №10 та 11, хто є їх користувачем/власником, підтвердження правовими і технічними документами того, що блокпости були встановлені і знаходяться/знаходилися саме у тому місці розташування, в якому мали бути відповідно до Порядку, затвердженому постановою КМУ.

Таким чином, у вироку суду не наведені докази, що ОСОБА_8 , відправляючи дані про блокпости № 10 та 11, поширював інформацію про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, і такий свідчить про неправильне тлумачення судом закону, яке суперечить його точному змісту, що свідчить про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

Як на доказ винуватості ОСОБА_8 суд послався на протоколи за результатами проведення НСРД, з яких убачається, що оперуповноважений ОСОБА_20 зробив роздруківки СМС-повідомлень між « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_21 » з аккаунта месенджера «Телеграм».

Її підзахисний ОСОБА_8 у судовому засіданні просив звернути увагу на те, що текстові СМС-повідомлення між цими абонентами в телефоні обвинуваченого, після того як він їх видалив, були відсутні, а тому і роздрукувати із аккаунту ОСОБА_8 було неможливо, що підтверджується й висновком експерта, який вказав, що в пам`яті видалених текстових файлів, графічних файлів, аудіо файлів не виявлено. Разом з тим, суд послався у вироку на висновок цього експерта, як на доказ винуватості ОСОБА_8 , не надавши оцінку вказаним обставинам.

Особа на ім`я ОСОБА_13 слідством не встановлена, його телефон з номером НОМЕР_2 не встановлений, не вилучений та не долучений до матеріалів справи в якості речового доказу, а тому така обставина позбавляє можливості, як для входу в додаток «Телеграм» до аккаунту користувача ОСОБА_13 , так і позбавляє можливості роздрукувати отримані повідомлення.

Аналіз роздруківки СМС-повідомлень, яка досліджувалась судом, можна прийти до висновку, що текстова переписка між абонентами « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_21 » була роздрукована саме з аккаунту месенджера «Телеграм» ОСОБА_13 , про що свідчить речення в перекладі «У відповідь на це повідомлення» в СМС від 19.07 та 24.07. 2023, при тому, що текстові файли в пам`яті додатку цього месенджера абонента «ОСОБА_21» відсутні.

Ухвали слідчого судді про надання дозволу на зняття інформації з електронних інформаційних систем датовані 06 липня 2023 року, в той час, як ОСОБА_8 інкриміновані дії за період 26, 29 та 29 червня 2023 року, а роздруківка СМС-повідомлень між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 здійснена за період 22 травня 2023 року (протокол від 09.08.2023). Отже, підтвердженим є той факт, що вказана роздруківка була зроблена за період, який заздалегідь передує даті прийняття слідчим суддею рішення про надання дозволу на зняття такої інформації, тому ці докази є недопустимими.

Протоколи за результатами проведення НСРД від 04 та 08 вересня 2023 року з роздруківками СМС-повідомлень у період з 14 по 25 серпня 2023 року та з 26 серпня по 28 серпня 2023 року, на переконання захисника, не є доказами у справі у розумінні ч. 1 ст. 88 та ч. 1 ст. 337 КПК України, оскільки не є предметом цього кримінального провадження, з огляду на те, що ОСОБА_8 обвинувачується за дії, вчинені 23, 27 та 29 червня 2023 року, а наявна у вищевказаних повідомленнях інформація стосується зовсім іншого періоду часу та не відноситься до вчинення інкримінуємих ОСОБА_8 дій в червні 2023 року.

Відповідно до інформації мобільних операторів абонентські з`єднання номеру НОМЕР_2 на території України в період часу з 24 лютого 2022 року по 09 жовтня 2023 року не фіксувалися, тобто жодним доказом не підтверджується спілкування між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 саме в режимі СМС-повідомлень та за допомогою месенджеру «Телеграм».

Перелічені протоколи тимчасового доступу до речей та документів ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфсел» та ПрАТ «ВФ Україна», оптичні диски до них та протоколи огляду речей та документів від 21.11.2023 року не стосуються предмету обвинувачення у даному провадженні та мають бути виключені, як такі, що не відносяться до предмету доказування.

Аналогічні протоколи тимчасового доступу, якими встановлена активність абонента за номером НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , за період з травня по червень 2023 року свідчить лише про те, що обвинувачений користувався послугами зв`язку та Інтернету, перебуваючи в с. Старий Білоус, тобто не є доказом винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням.

Відповіді Чернігівської ОВА та Військової частини НОМЕР_3 які вказували, що не розміщували та не поширювали у відкритому доступі інформацію про блокпости №10 та 11, не можуть бути доказами, оскільки відповідно до диспозиції ст. 114-2 КК України, вказані установи не включені до переліку юридичних осіб, які уповноважені на розміщення інформації у відкритому доступі.

Висновок судово-психіатричного експерта стосується не доказу винуватості особи у вчинені будь-яких дій, а лише стосується психічного стану та осудності особи.

Протокол огляду місцевості зі схемами, а також протокол обшуку, на які послався суд у вирок як на доказ доведення винуватості ОСОБА_8 , є лише підтвердженням проведення процесуальної дії та її процесуальної фіксації, але не є доказами, якими підтверджується винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, оскільки інформація, викладена в протоколі огляду місцевості від 18.08.2023, є похідною від протоколу НСРД від 09.08.2023, які суд зобов`язаний був визнати недопустимими доказами внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, тому відповідно до ч. 1 ст. 97 КПК України і будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення, є також недопустимими доказами.

Не сприймаючи показань обвинуваченого ОСОБА_8 суд не навів мотивів, чому в тій чи іншій частині не бере його показання до уваги. Так, враховуючи, що місця дислокації знаходження техніки, навпроти чого знаходиться адмінприміщення, геолокація, адреси та назви вулиць у м. Чернігові, були відомі особі на ім`я ОСОБА_13 , які ним же і повідомлялись ОСОБА_8 з пропозицією, щоб він поїхав з метою виконання його завдання та сфотографував зазначені об`єкти, дають підстави вважати, що ця особа провокувала ОСОБА_8 та у такий спосіб створювала умови для формування доказів у даному кримінальному провадженні.

Така позиція обвинуваченого може бути прийнята до уваги, навіть з огляду на те, що у справі за відсутністю доказів, за наявності недопустимих доказів, за наявності документів, в які працівники Ріпкинського РВ Чернігівського УСБУ вносили завідомо неправдиві дані щодо дій ОСОБА_8 , які як факт, не підтверджені доказами та на які сторона захисту звертала увагу суду, але за якими ОСОБА_8 все ж таки притягнули до кримінальної відповідальності.

Більш того, ОСОБА_8 бачив в текстах СМС-повідомлень від ОСОБА_22 російські слова, але з очевидними помилками, які можуть підтверджувати, що ця особа не має ніякого відношення до російської федерації, так як слова з української мови.

Також, з показань ОСОБА_8 в судовому засіданні вбачається, що в сучасному світі громадянин з будь-якої держави може придбати віртуальний номер телефону іншої держави, а користуватися цим номером в своїй країні. Для цього лише потрібно скористатися сайтами та покроково виконувати інструкції програми, у зв`язку з чим ОСОБА_8 і вважає, що з ним могла вести переписку особа, яка проживає поряд з ним, тому й володіє достеменними знаннями місцевості м. Чернігова та назвами вулиць.

Захисник вважає, що було порушене право на захист ОСОБА_8 при проведенні обшуку за місцем його проживання 04 вересня 2023 року, оскільки обвинувачений не був забезпечений захисником, у тому числі й за призначенням. Фактично, піднявши ОСОБА_8 з ліжка, слідчий обмежився лише роз`ясненням права на захист, не зважаючи на те, що процесуальні дії проводились в межах кримінального провадження, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, де участь захисника є обов`язковою. Більш того, у органу досудового розслідування виник обов`язок по забезпеченню реальної участі адвоката, навіть у разі, якщо б ОСОБА_8 відмовився від участі захисника, а ти паче, коли відмова від участі адвоката може бути прийнята лише в присутності адвоката.

З показань ОСОБА_8 вбачається, що для проведення обшуку несподівано для нього, в той час, коли він ще спав, в його помешканні з`явилося кілька осіб. Коли його розбудили він ще не відійшов від сну, перебував в розгубленому стані, а з відеозапису вбачається що коли він з однієї кімнати намагався вийти по особистих справах, йому перешкодили, тобто обмежили у вільному пересуванні в середині приміщення, де він знаходився під охороною, що також свідчить про порушення права ОСОБА_8 на захист.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.3 ст. 114-2 КК України призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі. Мотивує тим, що призначаючи покарання ОСОБА_8 суд не надав належної й достатньої правової оцінки характеру та ступеню тяжкості вчиненого діяння, ставленню обвинуваченого до вчиненого, у зв`язку з чим призначив йому невиправдано м`яке покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Так, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, за яке санкцією статті передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі, та своїм видом є найбільш небезпечним посяганням на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність країни, її конституційний лад.

Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_8 не усвідомив суспільну небезпеку вчиненого, заперечував свою винуватість, наводячи аргументи, які обґрунтовано критично оцінені судом. Стороною обвинувачення вина ОСОБА_8 доводилась в процесі повного судового розгляду, під час якого досліджувався та оцінювався кожний наявний у сторони обвинувачення доказ, який окремо та у сукупності з іншими доказами доводить винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф проти України, такі протиправні дії ОСОБА_8 викликають підвищений резонанс та суспільну небезпеку, так як своїми умисними діями обвинувачений посягнув на інтереси національної безпеки та громадського порядку, які могли призвести до тяжких наслідків для життя і здоров`я як громадян, так і військовослужбовців, які здійснювали службу на блокпостах, інформацію про які поширював ОСОБА_8 , і не були спричинені внаслідок вчасного припинення правопорушення правоохоронними органами.

Серед обставин, які характеризують особу обвинуваченого, в ході судового розгляду було встановлено його негативне зневірливе ставлення до діючої української влади та погляди проросійської спрямованості, про що свідчить зміст та характер повідомлень ОСОБА_8 , направлених ОСОБА_13 у період з травня по вересень 2023 року, та, як наслідок, активну його співпрацю з представником рф та несанкціоноване поширення інформації про розташування ЗСУ та інших збройних формувань.

Маючи громадянські права, закріплені Конституцією України, громадянин може не підтримувати політичний режим країни в якій проживає, але він при цьому не отримує права надавати іноземній державі, з якою Україна перебуває у стані війни, будь-яку допомогу, в тому числі, й спрямовану на поширення інформації, що може зашкодити інтересам держави та основоположним цінностям, які нею захищаються. Вказані обставини залишені поза увагою суду.

Зважаючи на відсутність пом`якшуючих покарання обставин, тяжкість вчиненого злочину, його суспільну небезпечність в умовах діючого воєнного стану та триваючої збройної агресії рф проти України, ОСОБА_8 має бути призначене необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисників, які не погодились з апеляційною скаргою прокурора, підтримали доводи поданої стороною захисту апеляційної скарги, вважали не доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, вирок суду просили скасувати, а кримінальне провадження закрити, прокурора, яка не погодилася з доводами сторони захисту, вину ОСОБА_8 вважала не тільки встановленою, а й доведеною належними й допустимими доказами, яким суд надав належну оцінку, при цьому, вирок суду просила скасувати через м`якість призначеного покарання, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та відсутність пом`якшуючих обставин, призначити ОСОБА_8 максимально передбачене законодавцем покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.

Статтею 114-2 КК України передбачена кримінальна відповідальність за поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану, вчинені за попередньою змовою групою осіб або з корисливих мотивів, або з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, або іншим незаконним збройним формуванням, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Даний злочин є двооб`єктним. Так, родовим об`єктом злочину є суспільні відносини з охорони основ національної безпеки України, а безпосереднім об`єктом - є державна безпека України в інформаційній сфері забезпечення обороноздатності державності.

Не погоджуючись з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_8 вказував про те, що не знав про те, що абонент « ОСОБА_13 » є представником військового підрозділу РФ, так як не звертав увагу на абонентський номер НОМЕР_2 і вважав, що його намагаються таким чином розіграти. При цьому, з переписки він зрозумів, що абонент « ОСОБА_13 » добре орієнтується у м. Чернігів, знає в які населені пункти ходить громадський транспорт, та знає його ім`я та по батькові, де живе, а тому вважав, що спілкується з місцевим жителем, який його добре знає. А після затримання вважає, що з ним від імені « ОСОБА_15 » спілкувалися співробітники СБУ.

При цьому, обвинувачений не заперечував факт спілкування із абонентом « ОСОБА_13 » за допомогою додатку «Telegram» в періоди часу, про які зазначено в обвинуваченні, не оспорював зміст повідомлень, які надсилав, але пояснював, що надсилав такі повідомлення з метою викриття особи, з якою він спілкувався.

Так, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 73 від 03.03.2022 щодо заборони розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, а саме: найменування військових частин (підрозділів) та інших військових об`єктів в районах виконання бойових (спеціальних) завдань, географічні координати місць їх розташування; чисельність особового складу військових частин (підрозділів); кількість озброєння та бойової техніки, матеріально-технічних засобів, їх стан та місця зберігання; описи, зображення та умовні позначки, які ідентифікують або можуть ідентифікувати об`єкти; інформація про операції (бойові дії), які проводяться або плануються; інформація про системи охорони та оборони військових об`єктів та засоби захисту особового складу, озброєння та військової техніки, які використовуються, тощо.

Відповідно до Закону України «Про національну гвардію України» національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Відповідно до Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1455 від 29 грудня 2021 року з подальшими змінами та доповненнями, блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Пунктом 5 вказаного вище Порядку визначено, що особливий режим встановлюється шляхом видання наказу військовим командуванням разом з військовою адміністрацією (у разі її утворення), яким призначається комендант, а також визначаються: завдання коменданта, повноваження щодо забезпечення єдиного управління визначеними силами та засобами Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДПС, ДМС, ДСНС, військових адміністрацій (у разі їх утворення) та координації їх дій під час здійснення заходів особливого режиму; склад комендатур, місця їх розміщення, зони відповідальності та порядок взаємодії, а також порядок виконання визначених завдань; порядок матеріально-технічного забезпечення комендатур та їх складових; територіальні межі, де встановлюється особливий режим, та місця розміщення блокпостів; права та обов`язки посадових осіб блокпостів; інші питання, необхідні для забезпечення особливого режиму.

Наказ надсилається військовим командуванням до органів військового управління, командирів (керівників) з`єднань, військових частин Збройних Сил та військових формувань, центральних органів виконавчої влади, рад оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

До відома підприємств, установ, організацій та населення наказ доводиться сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями (у разі їх утворення) або радами оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя розпорядженням та через засоби масової інформації.

Однак, невірними є переконання сторони захисту про те, що інформація про блокпости, яка надсилалась ОСОБА_8 представнику держави-агресора, не була секретною та була відома населенню. Так, вказаним Порядком, на який зокрема, посилається й захисник, не передбачено, що до відома населення має бути доведений порядок облаштування блокпостів, кількісний склад військовослужбовців, які несуть службу по охороні правопорядку на цих блокпостах, не доводяться до відома і координати розміщення цих блокпостів, розстановка військовослужбовців та охоронних і захисник споруджень.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснював, що з початку травня 2022 року по кінець 2023 року він перебував на посаді начальника блокпосту №10. Даний блокпост знаходився на залізничному переїзді в с. Старий Білоус. На блокпосту постійно знаходилося не менше 8 військових. Блокпост працював в режимі 24/7.

Свідок ОСОБА_19 також вказував на те, що з березня 2022 року проходив військову службу у АДРЕСА_1 . До грудня 2023 року перебував на посаді начальника блокпосту №11. Потім цей об`єкт був переведений на консервацію. До грудня 2023 року на блокпосту був розташований особовий склад взводу, яким він керував. Блокпост виконував функцію фільтрації, виявлення та знешкодження об`єктів, які є небезпечними. Блокпост працював в режимі 24/7. Роздрукована оперуповноваженим схема блокпосту (та яку ОСОБА_8 надіслав абоненту « ОСОБА_13 »), де, зокрема, зображено місце знаходження військовослужбовців, відповідали тій схемі блокпосту, яка діяла до 23 квітня 2023 року. Після 23.04.2023 все було розташоване так само, окрім того, що змінилося лише місце обігріву для військових.

У результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій було встановлено, що акаунт месенджеру «Telegram» зареєстрований на номер телефону НОМЕР_2 . Ім`я користувача « ОСОБА_13 ». Серед діалогів наявна одна переписка з абонентським номером НОМЕР_1 , з якої встановлено, що переписка між ОСОБА_8 та абонентським номером НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_13 » розпочалася 22.05.2023, при цьому на пропозицію « ОСОБА_15 » ОСОБА_8 надав добровільну згоду на співпрацю та допомогу «России». У подальшому, ОСОБА_8 здійснював переписку з цим абонентом в додатку «Telegram» упродовж періоду часу з 22.05.2023 по 02.08.2023, в якій зокрема зафіксовано, як ОСОБА_8 через додаток «Telegram» передав « ОСОБА_14 » 23.06.2023 інформацію з геолокацією про розташування блокпостів та кількості військовослужбовців, а 27.06.2023 та 29.06.2023 у такий же спосіб передав виготовлені власноруч план-схеми блокпостів.

Відповідно до протоколу огляду місцевості від 18.08.2023 та схем №1 та №2 до нього, під час огляду ділянок місцевості, координати яких зафіксовані в протоколі проведення негласних слідчих розшукових дій від 09.08.2023, після введення в пошуковий рядок мобільного телефону посилання № 1, наявне на сторінці три вказаного протоколу :ІНФОРМАЦІЯ_2, був відображений об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , з координатами 51.499696, 31.239905 . У ході огляду було встановлено, що на відстані 82 м від вказаного об`єкту (на перехресті вул. Гагаріна та вул. Леоніда Пашина) знаходиться блокпост № 11 (схема № 1 додається до протоколу). Розташування елементів та військовослужбовців блокпосту відповідає схемі, зазначеній на арк. 4 протоколу про проведення негласних слідчих розшукових дій від 09.08.2023, але на момент проведення огляду захисна споруда, зображена в центрі блокпосту, демонтована. На вищевказаному блокпосту присутні військовослужбовці Національної гвардії України. Фотографування блокпосту не здійснювалося, оскільки це може нанести шкоду життю і здоров`ю громадян, а також службовій діяльності військовослужбовців, які несуть службу на вказаному об`єкті.

Далі в пошуковий рядок мобільного телефону введено посилання № 2, наявне на сторінці чотири протоколу про проведення негласних слідчих розшукових дій від 09.08.2023 :ІНФОРМАЦІЯ_3, в результаті чого відобразився об`єкт (адреса відсутня) з координатами 51.494677, 31.197301. У ході огляду було встановлено, що за вказаними координатами розташований залізничний переїзд по вул. Київська в с. Старий Білоус Чернігівського району та області на ділянці між перехрестями вул. Київська з вул. Сіверська та вул. Залізнична. Прямо у вказаному місці розташований блокпост №10 (схема № 2 додається до протоколу). Розташування елементів та військовослужбовців блокпосту відповідає схемі, зазначеній на арк. 5 протоколу про проведення негласних слідчих розшукових дій від 09.08.2023. На даному блокпосту присутні військовослужбовці Національної гвардії України. Фотографування блокпосту не здійснювалося, оскільки може нанести шкоду життю і здоров`ю громадян, а також службовій діяльності військовослужбовців, які несуть службу на вказаному блокпосту ( а. п.184-188 т.1).

Отже, ОСОБА_8 була передана інформація про розташування блокпостів з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, при цьому повідомлено кількісний склад військовослужбовців, які несуть службу на цих блокпостах, їх місце розташування, місця їх дислокації та відображене розташування захисних споруд на блокпостах.

Твердження захисника про те, що блокпости були демонтовані на час передачі інформації ОСОБА_8 спростовуються вищевказаними доказами, адже на час проведення огляду блокпости діяли, на них перебували військовослужбовці. Демонтаж певних частин одного з блокпостів (одна захисника споруда на блокпосту №11) на момент огляду не свідчить про відсутність таких споруд на момент передачі ОСОБА_8 такої інформації, як намагається переконати суд захисник.

Невірним є й переконання захисника в тому, що блокпости не відносяться до військових формувань, отже поширення інформації про них, не підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 114-2 КК України.

Так, відповідно до Закону України «Про оборону України» військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

У разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війн

Статтею 9 вказаного Закону передбачено повноваження Кабінету Міністрів України на здійснення організації підготовки не тільки населення, але й територій держави до оборони, а також на встановлення порядку надання Збройним Силам України, військовим формуванням у користування державного майна, в тому числі земельних (водних) ділянок.

Отже, встановлені на підставі Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1455 від 29 грудня 2021 року з подальшими змінами та доповненнями, блокпости є військовими формуваннями, створеними відповідно до законів України.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що конкретного, вичерпного переліку таких об`єктів у самій диспозиції статті законодавцем не наведено, а зазначено загальні вимоги, до яких, з урахуванням викладеного вище, можна віднести і блокпости, на яких несуть службу відповідні військові формування, та які були створені з метою оборони як території, меж міста та області, так і захисту населення.

Не приймаються до уваги й твердження захисника про те, що до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 09.08.2023 оперуповноваженим була внесена неправдива інформація щодо змісту текстових повідомлень між абонентами ОСОБА_8 та « ОСОБА_13 », оскільки всі ці повідомлення були відсутні в пам`яті телефону, вилученого в обвинуваченого під час проведення обшуку 04 вересня 2023 року, та відсутність таких повідомлень підтверджена й висновком експерта.

Так, інформація щодо текстових повідомлень між абонентами « ОСОБА_13 » та ОСОБА_8 була отримана органом досудового розслідування в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем, а саме системи миттєвого обміну електронними повідомленнями електронної інформаційної системи «Telegram», прив`язаної до абонентського телефонного номеру НОМЕР_2 .

Тобто вказана інформація та зміст текстових і графічних повідомлень були отримані органом досудового розслідування з прив`язкою до аккаунту « ОСОБА_13 », а не до аккаунту ОСОБА_8 .

Більш того, властивості месенджеру «Telegram» надають можливість отримати доступ до інформації, яка збереглась за певний період часу. Враховуючи, що ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на отримання доступу до переписки з вказаного вище аккаунту, оперативним співробітником було збережено та оглянуто всю наявну переписку між абонентами « ОСОБА_13 » та ОСОБА_8 , починаючи з 22 травня 2023 року, що в сукупності з іншими доказами дає можливість встановити дійсну картину вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, доводи захисника про те, що ОСОБА_8 спілкуючись з абонентом « ОСОБА_13 » не усвідомлював, що той є представником держави-агресора заслуговують на увагу.

У першому повідомленні от « ОСОБА_13 » вказано: «Добрый вечер, ОСОБА_24 ! По рекомендации наших солдат, хотим к Вам обратиться за помощью... Помогите России». Проте в аккаунті месенджера «Телеграм» ОСОБА_29 значиться як « ОСОБА_21 » і ніяк не ОСОБА_25 , як було адресоване звернення до нього.

Те, що ОСОБА_8 був невдоволений чинною владою в нашій державі є очевидним, судячи з його попередніх публікацій в менеджері «Телеграм» і про це свідчать його висловлювання в переписці з абонентом « ОСОБА_13 ».

У той же час, аналіз змісту повідомлень від « ОСОБА_13 » свідчить про те, що ця особа володіє інформацією щодо розташування об`єктів державного та оборонного значення, знає назви вулиць міста Чернігова, розташування об`єктів та надає вказівки ОСОБА_8 поїхати та перевірити необхідну йому інформацію.

У свою чергу сам ОСОБА_8 йому повідомляє виключно відомості про блок-пости, малюючи від руки схеми їх розташування, іншу інформацію про аеродроми, ставить під сумнів, вказуючи, що він недавно проїжджав і нічого подібного не бачив.

Наявність орфографічних помилок в повідомленнях також свідчить на користь сторони захисту, що ОСОБА_13 є однодумцем обвинуваченого, який поділяє його погляди.

Те, що номер телефону належний ОСОБА_13 не фіксувався мобільними операторами на території України, не спростовує версію сторони захисту про його належність мешканцю нашої крани.

Територія Чернігівщини була окупована, починаючи з лютого і до квітня 2022 року російськими військами, після відступу яких залишилися телефони російських солдат з картками операторів мобільного зв`язку, як у російських солдат - телефони з картками операторів наших громадян, які використовуються за призначенням.

Інформація та зміст текстових і графічних повідомлень були отримані органом досудового розслідування з прив`язкою до аккаунту « ОСОБА_13 », що видно із переглянутих апеляційним судом копій цих повідомлень, та свідчать на користь версії сторони захисту, що « ОСОБА_13 », був саме особою, яка поділяла погляди обвинуваченого, а не представником держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Таким чином, згідно з матеріалами кримінального провадження в сукупності з доказами, які досліджені судом першої інстанції безпосередньо в судових засіданнях, а також перевірені апеляційним судом під час апеляційного розгляду кримінального провадження, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 поширював інформацію про розташування блок-постів, які віднесені до інших військових формувань, з можливістю їх ідентифікації на місцевості, така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, такі дії вчинив в умовах воєнного стану.

Така кваліфікуюча ознака, зазначена у диспозиції ч. 3 ст. 114-2 КК України, як поширення вказаної інформації з метою її надання представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, не знайшла свого підтвердження поза розумним сумнівом і підлягає виключенню за недоведеністю.

Отже, на думку колегії суддів, дії ОСОБА_8 необхідно перекваліфікувати з ч. 3 на ч. 2 ст. 114-2 КК України та призначити реальну міру покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з огляду на обставини справи, характер поширеної інформації, особу обвинуваченого, відсутність усвідомлення протиправної поведінки, відсутність судимостей у минулому, позитивні характеристики з місця проживання, відсутність негативних наслідків від його дії, що фактично мало місце неусвідомлене пособництво державі агресору, проявам якого і покликана запобігти розглядувана заборона.

Проведення обшуку, санкціонованого слідчим суддею без присутності захисника, не може бути розцінене апеляційним судом як порушення права на захист. За змістом ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані допустити адвоката до участі у обшуку житла, а не забезпечувати участь захисника під час обшуку. Тим більше на цій стадії, ОСОБА_8 підозра не була оголошена і правила ст. 52 КПК України, про обовязкову участь захисника на усіх стадіях кримінального провадження, на нього не поширювалася. Більш того, обшук повністю проводився під відео та аудіо фіксацію, порушення норм кримінально-процесуального закону допущено не було.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Дії ОСОБА_8 перекваліфікувати з ч. 3 на ч.2 ст. 114-2 КК України та знизити йому покарання до п`яти років позбавлення волі.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_26 ОСОБА_27 ОСОБА_28