Дата документу 10.04.2025Справа № 643/3230/15-к
Провадження № 1-кп/554/30/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«10» квітня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтава в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави, відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2015 року ОСОБА_3 розпочав ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , заздалегідь обумовивши всі деталі ремонту та, отримавши від ОСОБА_6 ключі від його квартири. 20.01.2015 року, виконуючи ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 зайшов до спальної кімнати, де в шафі побачив фотоапарат марки «Canon», взявши його ОСОБА_3 зайшов до вітальні, де на дивані побачив ноутбук «Асег travel mate 2350 series CL51», светр чоловічий ТМ «Incity» 46 розміру, а в шафі побачив коробку, в якій знаходились медалі сувенірні з металу жовтого кольору з логотипом ТМ «Beijing 2008» та, діючи умисно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим наміром, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , переслідуючи злочинний намір, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, дістав з шафи вищевказані медалі, взяв з дивану ноутбук «Acer travel mate 2350 series CL51», светр чоловічий ТМ «Incity» 46 розміру, фотоапарат «Canon» та склав все до пакету, після чого залишив квартиру з вищевказаними речами.

Своїми діями ОСОБА_3 виркав майно ОСОБА_6 , а саме медалі сувенірні з металу жовтого кольору з логотипом ТМ «Beijing 2008», вартістю, згідно товарознавчої експертизи №48 від 04.02.2015 року на суму 800 грн.00 коп., ноутбук «Acer travel mate 2350 series CL51», вартістю, згідно товарознавчої експертизи №48 від 04.02.2015 року на суму 2295 грн. 00 коп., светр чоловічий TM «Incity» 46 розміру, вартістю, згідно товарознавчої експертизи №48 від 04.02.2015 року, на суму 150 грн. 00 коп., загальною вартістю, згідно товарознавчої експертизи №48 від 04.02.2015 року 3 245 грн. 00 коп., а також фотоапарат «Canon», вартістю, згідно висновку вказаної судово-товарознавчої експертизи, визначити не виявилось можливим, оскільки не встановлені повні товарні характеристики об?єкту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування за вказаним епізодом кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні процесуальний прокурор ОСОБА_4 просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, визначених ст. 49 КК України. Щодо епізоду за ч.2 ст. 185 КК України продовжити судове провадження.

Потерпілий в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином.

Суд зазначає, що для застосування ст. 49 КК України характерно з?ясування думки потерпілої особи щодо застосування звільнення від кримінальної відповідальності, проте у матеріально-правовому аспекті зміст думки значення не має, а у процесуально-правовому аспекті юридичне значення має лише факт її з?ясування безвідносно змісту в силу імперативного характеру підстави звільнення від кримінальної відповідальності. Вказаний обов?язок судом було виконано та всі необхідні дії для з?ясування думки представника потерпілого були виконані, а враховуючи розумність строків розгляду кримінального провадження, необхідність невідкладного розгляду такого клопотання (ч.4 ст. 286 КПК України) та право представника потерпілого приймати участь в судових засіданнях, а не його обов?язок, суд вважає можливим розглянути відповідне клопотання без участі представника потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали заявлене прокурором клопотання.

Суд, вислухавши клопотання процесуального прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити заявлен,е клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. Перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності (ч.ч.1-3 ст. 286 КПК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визначається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності (ч.3 ст. 4 КК України).

Діяння, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 20.01.2015 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Враховуючи санкцію ч.1 ст. 185 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення), з урахуванням вимог ч.3 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінального правопорушення) вказаний злочин, залежно від ступеня тяжкості, належав до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 КПК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.5 КК України, мало місце поліпшення становища ОСОБА_3 порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ч.1 ст. 185, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, в зв?язку із чим підлягають застосуванню положення ч.1 ст.5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 року є кримінальним проступком.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п?ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п?ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З аналізу вимог ст. ст. 12, 49, а також санкції ч.1 ст. 185 КК України, можна дійти висновку, що ОСОБА_3 може бути звільнений, від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років» (еталонний текст з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів

https://www.reestrnpa.gov.ua/REESTR/RNAweb.nsf/wpage/RnaAbout?OpenDocument).

Згідно ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.07.2015 року ОСОБА_3 було оголошено в розшук.

28.09.2015 року ОСОБА_3 особисто з?явився до суду, що підтверджується розпискою особисто підписаною обвинуваченим.

Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.02.2023 року по справі № 735/1121/20 (провадження № 13-26кс22), у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Враховуючи, що кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, було вчинено ОСОБА_3 20.01.2015 року, час ухилення від суду становив 1 місяць 28 днів, а отже диференційований строк, установлений частиною першою статті 49 КК України, подовжений на час ухилення від суду, сплив раніше закінчення загального строку (з моменту вчинення проступку п?ять років), що є безмовною підставою для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Оскільки, на теперішній час закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне діяння вчинене ОСОБА_3 відноситься до кримінальних проступків і не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за яким згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, нових кримінальних правопорушень обвинувачений не вчиняв, обмежень, встановлених ч.5 ст. 49 КК України у даному кримінальному провадженні немає, суд вважає, що є всі законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченомусуть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив йому право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Тож, враховуючи клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, думку захисника та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову у разі закриття кримінального провадження суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Аналогічна правова позиція міститься і в постановах ВС, в тому числі від 16.08.2021 року у справі №644/7193/17.

Тому, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення зі ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання процесуального прокурора ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження в цій частині - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Завданої вичненням кримінального правопорушення - залишити без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- ноутбук «Асег travel mate 2350 series CL51», светр чоловічий ТМ «Incity» 46 розміру, фотоапарат «Canon», медалі сувенірні з металу жовтого кольору з логотипом ТМ «Beijing 2008» в коробці зі штучної шкіри, які, згідно постанови про визнання речовими доказами та зберігальної розписки, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1