ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1199/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 січня 2025 року включно -,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2024 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 січня 2025 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким би запобігти зможе виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, прийнятою із істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені в ухвалі такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що щодо ризику переховування, то залишення території, яка є підконтрольною органам державної влади України шляхом перетину лінії бойового зіткнення, на що посилається прокурор, є неможливим та вкрай небезпечним для життя, мотивування прокурором існування вказаного ризику фактично зведено до тяжкості злочину та можливого покарання, що є пов`язаним між собою, з чим безпідставно погодився суд першої інстанції.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, будь-яких родинних зв`язків за межами України не має, двох неповнолітніх дітей, мати похилого віку, є інвалідом ІІ групи, раніше не судимий.

Крім того, вказує, що поза увагою суд першої інстанції залишив, що клопотання не містить посилань на конкретні факти, докази або обставини, які можуть свідчити про наявність ризику незаконного впливу.

Вважає необґрунтованим мотивування клопотання щодо існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки само по собі перебування під слідством нівелює ризик продовження вчинення кримінального правопорушення, тим більше матеріали клопотання не містять безумовних доказів спілкування обвинуваченого саме з представниками держави-агресора.

Звертає увагу на те, що визначення застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 111 КК України є правом суду, а не безумовною забороною застосування цього альтернативного запобіжного заходу.

Вказує, що з огляду на недоведеність прокурором заявлених у клопотанні про продовження строку тримання під вартою ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням положень ст. 178 КПК України, з метою забезпечення заходів кримінального провадження, у суду є всі підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої йому буде помірним, враховуючи його майновий стан.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та вказала, що під час апеляційного перегляду попередніх ухвал, відповідно до ст. 206 КПК України було доручено проведення медичного обстеження ОСОБА_8 , після якого останньому рекомендовано лікування, проте, належну медичну допомогу обвинуваченому не надають, у зв`язку із чим, просила встановити заставу, для надання можливості ОСОБА_8 проходити лікування.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що у попередньому судовому засіданні у суді першої інстанції був присутній потерпілий, який зазначив, що боїться ОСОБА_8 та був проти визначення йому розміру застави. Вказав, що обвинувачений в разі визнання його винним може бути засуджений до покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Повідомлений належним чином обвинувачений ОСОБА_8 (шляхом повідомлення через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор») із клопотанням про забезпечення його участі у судовому засіданні апеляційного суду не звернувся.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Ураховуючи, що обвинуваченим ОСОБА_8 не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участю, яке б узгоджувалося з наведеними положеннями ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає, що розгляд даної апеляційної скарги може здійснюватися у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання за злочини, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, оскільки, як випливає із оскаржуваної ухвали, судовий розгляд у даному кримінальному провадженні триває, потерпілий та свідки ще не допитувались, та їх покази ще не були сприйняті безпосередньо судом, у зв`язку, обвинувачений може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім іншого, колегія суддів приймає до уваги і думку потерпілого, висловлену ним під час розгляду клопотання прокурора, який просив задовольнити клопотання та не застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

На переконання колегії суддів ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також продовжує існувати, з огляду на фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, можливі зв`язки ОСОБА_8 із представниками іноземної держави - держави - агресора російської федерації, завдання яких неодноразово виконувалось обвинуваченим, у зв`язку із чим перебуваючи на волі, останній може продовжити вчиняти інші злочини, в тому числі, направлені на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Відтак, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, є досить актуальними та вказують про недостатність застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Крім того, даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлював продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

При цьому, слід зазначити, що як випливає із доданої стороною захисту відповіді з філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області, стан здоров`я ОСОБА_8 є стабільним (а.с. 53-54).

Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та матері, яка є особою похилого віку, інвалідом, не свідчать про можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України, які визначають, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Більш того, не визначення судом першої інстанції розміру застави також відповідає нормам, визначених в ч. 4 ст. 183 КПК України, що передбачають право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та злочину, передбаченого ст. 111 КК України, не визначати розмір застави.

В апеляційній скарзі містяться інші аргументи захисту, які не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 січня 2025 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4