ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/6812/24

Провадження № 1-кп/210/828/24

18 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури - ОСОБА_3 , обвинувачений - ОСОБА_4 , захисник - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04 серпня 2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000359 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи інших осіб не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.06.2016 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 05.06.2018 іспитовий строк скасовано, ОСОБА_4 направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки до Синельниковської ВК Дніпропетровської області (№94), 08.11.2021 звільнився по відбуттю строку покарання.

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України.

та Угоду про визнання винуватості, укладену 18.12.2024 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 ,

Згідно ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин проти власності, маючи не погашену в законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

30.07.2024 приблизно о 10:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зустрівся з раніше знайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Помітивши під час спілкування у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 9 Pro» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), об`єм вбудованої пам`яті 6/128 Gb, у корпусі кольору «Interstellar Grey», у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужиммайном.

Переслідуючи корисливу мету та реалізуючи протиправний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, використовуючи особисті довірчі стосунки з ОСОБА_6 , під приводом надання допомоги останній у здійснені покупок в магазині, попрохав у ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон марки«Xiaomi» моделі «Redmi Note 9 Pro». ОСОБА_6 , будучи переконаною в тому, що розпоряджається своїм майном з власної волі та не на шкоду своїм інтересам, добровільно передала ОСОБА_4 належний їй мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 9 Pro».

В подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи вищевказаний мобільний телефон з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 майнової шкоди, загальна сума якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 4024 від 21.11.2024 складає 4100 гривень.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

18 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000359, внесеногодо ЄРДР 04.08.2024 року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності захисника ОСОБА_5 , отримавши письмову згоду потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому за частиною 2 статті 190 КК України України у виді 2 (двох) років позбавлення. Також, сторони узгодили застосування статті 75 КК України, а саме звільнити ОСОБА_4 в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувальними вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченим роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 підтримав укладення угоди, зазначив про її добровільність. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою їй ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачений беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь. Наполягає на укладенні угоди, повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі її затвердження.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Потерпіла підтримує укладення угоди , вказує про її добровільність, про що свідчить письмова згода та заява. Просила затвердити угоду за її відсутності.

Прокурор угоду підтримала, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Судом додатково досліджено: матеріали судових експертиз, характеризуючий матеріал відносно обвинуваченого, постанови про визнання речових доказів.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених (ч. 8 ст. 469 КПК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Потерпіла надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, та подала до суду заяву про її затвердження.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Дії ОСОБА_4 за частиною 2 статті 190 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів. Виконання обвинуваченими взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 , який будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину, просив суворо не карати. Обвинувачений надав показання, що перебуваючи у квартирі потерпілої шляхом обману заволодів її телефоном, який в подальшому заклав в ломбарді. Планує відшкодувати шкоду, кається.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши обставини справи , суд визнає ОСОБА_4 винуватим за частиною 2 статті 190 КК України за ознаками «заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення за частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України сторони узгодили покарання в межах встановленої санкцією статті у виді позбавлення волі строком в 2 (два ) роки позбавлення волі та застосувати положення статті 75 КК України - звільнення обвинуваченого в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.

Покарання сторонами угод визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинувачених, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено. Суд не вбачає підстав визнавати обставиною, що обтяжує покарання, рецедив злочинів виходячи з наступного.

Пункт 1 частини першої статті 67 КК передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує (Постанова Пленуму ВСУ від 04.06.2010 за № 7 "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки").

Згідно з приміткою 1 до статті 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

З довідки про судимість вбачається, що ОСОБА_4 був засуджений за ст. 185 та 186 КК України, та його дії у цьому провадженні кваліфіковані за ознакою повторності.

Таким чином підстави визнавати в якості обтяжуючої покарання обставину "рецидив злочинів" відсутні.

Судом встановлено, що обвинувачений раніше судимий, судимісті не погашені, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 28.02.2018 р. по 22.04.2020 з приводу "психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності.

Суд погоджується з узгодженою мірою покарання, яке є ближчим до мінімальних меж санкції частини 2 статті 190 КК України, враховуючи що потерпілому шкода відшкодована, а обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, .

Остаточне покарання визначено в угоді з урахуванням статті 75, 76 КК України.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд враховує наявність кількох обставин, які пом"якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність міцних соціальних зв"язків, що свідчить про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому ОСОБА_4 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням строком в один рік.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, слід зазначити, що частиною другою статті 75 КК України передбачена можливість суду приймати рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди, а також узгодження звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тобто, тривалість іспитового строку та перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, та встановлені обставини, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз відсутні. Цивільний позов відсутній.

Долю речових доказів слід вирішити з урахуванням статті 100 КПК України.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування до обвинуваченого не застосовувався. Клопотань про застосування запобжіного заходу до набрання вироку законної сили від прокурора не надходило.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 грудня 2024 року, укладену у кримінальному провадженні №0000359 від 04 серпня 2024 року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України та призначити йому узгоджену угодою міру покарання за частиною 2 статті 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з іспитовим терміном в 1 (один) рік.

.Відповідно до п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов"язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили не застосовувати.

Речові докази - мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 9 Pro» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), об`єм вбудованої пам`яті 6/128 Gb, у корпусі кольору «Interstellar Grey», який передано на відповідальне зберігання добросовісному набувачу - ОСОБА_7 , - залишити у володінні останнього.

Матеріали кримінального провадження №0000359 від 04.08.2024 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/6812/24, провадження №1-кп/210/828/24.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1