Справа № 353/46/25
Провадження № 1-кп/353/63/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

начальника Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Тлумач обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000166, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, депутата, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на стадії підготовчого судового розгляду перебуває кримінальне провадження № 0000166, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, а саме в умисному неподанні суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

Досудовим розслідуваннм встановлено, що ОСОБА_4 був обраний депутатом Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, а його повноваження розпочалися з 02.11.2015 року відповідно до рішення №1-1/2015 «Про підсумки виборів, визнання повноважень, та реєстрацію депутатів Гарасимівської сільської ради, та Гарасимівського сільського голови» І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради.

Абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 вказаного Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Рішенням Національного агентства від 10.06.2016 року № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089 (зі змінами), затверджено форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Реєстру, шляхом заповнення електронної форми.

В порушення вказаних вимог, ОСОБА_4 , являючись депутатом Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, повноваження якого розпочались відповідно до рішення І сесії VII демократичного скликання вказаної сільської ради з 02.11.2015 року, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», повноваження якого закінчилися 09.11.2020 року відповідно до рішення № 001-01/2020 «Про підсумки виборів, визнання повноважень депутатів Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області» І сесії VIIІ демократичного скликання вказаної ради, діючи умисно, в період часу з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2021 року по 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 року, перебуваючи за місцем проживання у с. Гарасимів ради Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідної декларації, всупереч вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», не подав, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, тобто за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року.

Згідно з інформацією Національного агентства з питань запобігання корупції станом на 27.11.2024 року ОСОБА_4 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, не подав.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, яке підтримав та просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження з нереабілітуючих підстав йому роз`яснено, вони йому зрозумілі; вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, визнає повністю.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-3 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, заслухавши прокурора та з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року № 665/2387/14-к встановлено, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Також об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05.04.2021 року (справа № 328/1109/19) зробила висновок щодо застосування положень ст. 49 КК України: особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК України диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366-3 КК України, з огляду на приписи ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, оскільки найбільш суворим покаранням, в редакції кримінального Закону, який діяв на дату його вчинення ОСОБА_4 , було покарання у виді громадських робіт.

За змістом вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Нормою статті 314 КПК України встановлено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з обвинувальним актом кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 та передбачене ст. 366-3 КК України, вчинене 01.04.2021 року (строк подання декларації за минулий рік) і станом на день розгляду клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення цього проступку строки притягнення його кримінальної відповідальності минули.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане ним письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду та не вчинив нового кримінального правопорушення, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи його ухиляння від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Крім того при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання обвинуваченим та отримавши його згоду на таке звільнення, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до переконання про можливість закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-3 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного, відповідно ст. 49 КК України, керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 366-3 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000166, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з часу її проголошення.

Копію даної ухвали вручити негайно після її проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

ГоловуючийОСОБА_5