Справа №584/1161/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/369/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Путивль, Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодруженого, не працюючого, раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , відповідно яких:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2024 року змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання зі застосуванням ст. 69 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити йому покарання, зі застосуванням ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 317 КК України та ч. 2 ст. 307 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді обмеження волі на строк 01 рік; за ч. 1 ст. 317 КК України - у виді позбавлення волі на строк 03 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 06 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 06 років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання рахувати з 23 травня 2024 року.

Зараховано в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в період з 15 червня 2023 року по 22 травня 2024 року включно, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 3824 грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області від 19 червня 2023 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає про те, що призначене обвинуваченому покарання за розміром є явно несправедливим через свою суворість.

Так, ОСОБА_7 свою вину визнав, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має постійне зареєстроване місце проживання, де характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра не перебуває.

Під час судового розгляду, обвинувачений надавав правдиві показання, сприяв встановленню істини у справі. Зробив для себе відповідні висновки на майбутнє щодо дотримання вимог закону та про неприйнятність протиправної поведінки в майбутньому. До своїх дій ставиться критично, нести відповідальність за свої вчинки готовий.

Обвинувачений ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що призначене судом покарання є суворим, зважаючи на те, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв досудовому розслідуванню. Окрім цього, апелянт зауважує про те, що має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим перебуває на амбулаторному лікуванні в державній установи «Сумський слідчий ізолятор», також має на утримання батьків похилого віку.

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 в жовтні 2022 року, на території колишнього заводу «Сейм» в м. Путивль, знайшов дві дикорослі рослини конопель та повністю усвідомлюючи, що рослини коноплі містять в собі наркотичні засоби, зірвав невстановлену кількість виявлених рослин, тим самим незаконно придбавши в такий спосіб наркотичний засіб канабіс.

Після того, приніс зірвані рослини коноплі до себе додому, а саме до господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де самостійно висушив та у послідуючому подрібнив ці рослини для подальшого особистого вживання, незаконно виготовивши в такий спосіб, невстановлену кількість готової до вживання форми наркотичного засобу канабісу.

З того часу, обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно зберігав без мети збуту канабіс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , періодично вживаючи вказаний наркотичний засіб.

15 червня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Путивльського районного суду Сумської області, в ході обшуку в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: 1) у приміщенні вітальні під столом - прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119/-23/8178-НЗПРАП від 22 червня 2023 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 12,40 г.; 2) у коридорі у внутрішній кишені бушлату - прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119/-23/8180-НЗПРАП від 22 червня 2023 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 1,82 г.

Таким чином, загальна вага вилученого у обвинуваченого ОСОБА_7 канабісу, становить 14,22 г.

Також, 05 червня 2023 року обвинувачений ОСОБА_7 , маючи досвід вживання наркотичних засобів шляхом куріння рослин роду коноплі, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, під час спільного вживання алкогольних напоїв запропонував своєму знайомому ОСОБА_9 , покурити коноплю, на що останній погодився.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 надав ОСОБА_9 приміщення кухні житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому він проживає, для незаконного вживання наркотичних засобів, а саме паління особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» через спеціально виготовлений пристрій, який представляє собою дві частини полімерної пляшки, а саме нижньої та верхньої частин пляшок.

Окрім цього, 15 червня 2023 року о 11 год. 37 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за заздалегідь обговореною адресою, а саме за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 зустрівся з ОСОБА_10 , де останній під час розмови передав обвинуваченому ОСОБА_7 обумовлену суму грошей 200 грн., взамін на отримання наркотичної речовини.

Після отримання грошей обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, передав ОСОБА_10 взамін на отримані гроші в сумі 200 грн. два паперові згортки з речовиною зеленого кольору.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119/-23/8167-НЗПРАП від 16 червня 2023 року надана на дослідження речовина рослинного походження із вилучених паперових згортків є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом. Маса канабісу в пакунку № 1 в перерахунку на висушену речовину становить 1,960 г., маса канабісу в пакунку № 2 в перерахунку на висушену речовину становить 2,590 г. Загальна маса канабісу становить 4,55 г.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані: за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту; за ч. 1 ст. 317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів; за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважала за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 на ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України № 653 від 24 травня 2024 року внесено зміни до вказаного Переліку, а саме виключено позицію «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу» зі списку № 1 Таблиці № І, яка має назву «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено», та включено відповідну позицію до списку № 1 Таблиці № II, назву якої викладено в наступній редакції - «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено», також заперечувала щодо поданих апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Разом з тим, згідно з положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю та змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно вимогам ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22 грудня 2006 року з наступними змінами, наркотичні засоби речовини природні чи синтетичні, препарати, рослини, які включені до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у якому згруповані у списки наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори наркотичних засобів і психотропних речовин, включені до таблиць І-ІV згідно із законодавством України та міжнародними договорами України. Перелік та зміни до нього затверджуються виключно Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу і публікуються в офіційних друкованих виданнях.

Постановою Кабінету Міністрів України № 653 від 24 травня 2024 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», яка набрала чинності 16 серпня 2024 року, внесені зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, зокрема, з Таблиці 1, Списку № 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» виключено позицію «Канабіс, смола канабісу, екстракти і настойки канабісу», натомість відтворено цю позицію у Таблиці 2, Списку № 1 «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

Внесені зміни до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, призвели до пом`якшення кримінальної відповідальності, яка має зворотну дію в часі, оскільки канабіс, смола канабісу, екстракти й настойки канабісу виключені з переліку особливо небезпечних речовин.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а його дії кваліфіковано по епізоду від 15 червня 2023 року як незаконний збут наркотичних засобів, предметом якого були особливо небезпечні наркотичні засоби.

Таким чином, на день ухвалення оскаржуваного вироку встановлені під час судового розгляду незаконні дії (незаконний збут) з наркотичним засобом - канабіс не можуть бути кваліфіковані за ознакою належності такого наркотичного засобу до особливо небезпечних.

У зв`язку зі встановленими обставинами та правової кваліфікації дій обвинуваченого кваліфікуючої ознаки - «предметом якого були особливо небезпечні наркотичні засоби», дії обвинуваченого по епізоду від 15 червня 2023 року підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України як незаконний збут наркотичних засобів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що і вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.

При призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, колегія суддів відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, на Д-обліку в лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання органом місцевого самоврядування характеризується формально позитивно, а громадськістю (сусідами) виключно позитивно; обставини, які пом`якшують покарання, - сприяння досудовому розслідуванню, щире каяття, обставин, які обтяжують покарання рецидив злочинів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину…».

У справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р. Європейський суд з прав людини виклав правову позицію, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі строком на 04 роки, що відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Разом з тим, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 про можливість застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання за вчиненні кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими.

За змістом ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини Кримінального Кодексу України.

Проте, встановлені судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню, будь-яким чином не знижують ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, що не дає підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України.

Висловлене ОСОБА_7 щире каяття у вчинених злочинів, не є достатньою підставою для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Одночасно колегія суддів враховує і те, що при застосуванні вказаного положення Закону України про кримінальну відповідальність враховується особа обвинуваченого. Як вбачається із матеріалів справи обвинувачений раніше судимий, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України вчинив після року закінчення спливу строку випробуваного терміну, що свідчить про не бажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_7 покарання, які відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та особі винного. Обставини наведені в апеляційних скаргах, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Щодо доводів обвинуваченого про утримання ним батьків похилого віку, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та не спростовують висновок суду першої інстанції про необхідність застосування останньому покарання в межах санкції статі Особливої частини.

Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього тяжких захворювань, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Даних на підтвердження неможливості у зв`язку із захворюванням відбувати покарання у виді позбавлення волі, стороною захисту не надано.

Враховуючи викладене та з урахуванням того, що дії обвинуваченого по епізоду від 15 червня 2024 року, підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України, то обвинуваченому слід визначити основне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки, в межах санкції ч. 1 ст. 307 КК України, та призначене судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 01 рік, за ч. 1 ст. 317 КК України позбавлення волі на строк 03 роки, а також за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки, і таке покарання буде справедливим, відповідатиме вимогам закону, принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника підлягають до часткового задоволенню, а вирок суду на підставі положень ст. 408 КПК України - зміні в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого, а також в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408,409,413,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 23 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 307 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції, у виді обмеження волі на строк 01 рік;

- за ч. 1 ст. 317 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції, у виді позбавлення волі на строк 03 роки;

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4