ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/417/25 Справа № 207/5305/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000534, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2024 рокущодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону.

Зазначає, що показання потерпілого ОСОБА_11 спростовуються чіткими та послідовними поясненнями обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , наданими під час судових дебатів.

Вказує на недопустимість доказів, а саме протоколів огляду місця події, протоколів пред`явлення речей для впізнання, а також протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 22.11.2021 року.

Так, в судовому засіданні 24 січня 2023 року свідок ОСОБА_12 пояснив, що з ним спілкувались співробітники поліції, він підписав протокол, але не приймав участь в слідчих діях.

Свідок ОСОБА_13 , допитана в судовому засіданні 29 серпня 2023 року, пояснила, що була понятою під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, після чого підписала незаповнений протокол.

Свідок ОСОБА_14 , допитана у судовому засіданні 26 листопада 2023 року, пояснила, що з нею спілкувалися співробітники поліції, які записали її анкетні дані, утім у слідчих діях вона не приймала участі, у протоколі огляду місця події розписувалася один раз, а другий підпис у протоколі тільки схожий на її підпис, але це точно не її підпис, оскільки вона не розписувалась двічі.

Вказує, що доказом того, що під час першого та другого оглядів місця події взагалі не були присутні поняті, є те, що на фото у фототаблицях, які є додатками до протоколів, вони відсутні.

Крім того, ніж було вилучено співробітниками поліції в тому місці, де обвинувачені не були взагалі та фізично не могли там опинитись, оскільки були затримані працівниками поліції.

Крім того зазначає про неповноту судового розгляду яка полягає у тому, що судом не були допитані свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , тобто судом були залишені недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Клопотання сторони захисту про допит вищезазначених осіб судом були відхилені.

Вважає, що суд безпідставно критично поставився до доводів захисту ОСОБА_7 в частині недоведеності винуватості останнього у вчиненні інкримінованого злочину, та не оцінив кожен доказ окремо.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_10 , просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 у зв`язку із недоведеністю вчинення ним інкримінованого злочину.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження та істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону.

Вказує, що її підзахисний в судовому засіданні заявив, що проти нього кримінальне провадження сфальсифіковане, оскільки з боку слідчих відбувався моральний тиск. 3 цього приводу Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська направив до ДБР заяву ОСОБА_10 яка була внесена до ЄРДР і почато досудове розслідування. Після закінчення слідства, слідчим ДБР була винесена постанова про закриття кримінального провадження, яка була оскаржена до суду. За результатами перевірки вказаної постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя не знайшов підстав для її скасування, що сторона захисту вважає безпідставним.

На переконання захисника, в основу обвинувального вироку покладені неналежні докази, про що неодноразово подавалися письмові клопотання, втім у їх задоволенні було відмовлено, при цьому суд необгрунтовано визнав, що докази, які покладені в основу обвинувального вироку, зібрані в порядок і спосіб, передбачений законом.

Вказує на неналежність як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання, оскільки під час досудового розслідування, 02.11.2021 року, потерпілий ОСОБА_18 при пред`явленні йому ОСОБА_10 не впізнав останнього як особу, яка на нього здійснила напад, і цей протокол впізнання міститься в матеріалах кримінального провадження. Потім, через три дні, потерпілий ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_10 , що захисник вважає сумнівним.

Зазначає, що вона подавала клопотання про визнання недопустимими доказами двох протоколів огляду, в яких міститься посилання на слідчого ОСОБА_19 , втім вони не дістали належної оцінки.

Крім того вказує, що вона подавала до Баглійського районного суду заяву про відвід прокурора ОСОБА_20 , який в ході судового розгляду висловлював наперед свою думку про беззаперечну винуватість ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 187 КК України, втім цей відвід не було задоволено, на її переконання - безпідставно.

Оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 вересня 2020 року у вигляді 1 року позбавлення волі та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуванням покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 2 листопада 2021 року.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 2 листопада 2021 року по 09 липня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 червня 2020 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуванням покарання ОСОБА_10 вирішено рахувати з 2 листопада 2021 року.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 2 листопада 2021 рокупо 09 липня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішені питання про долю речових доказів, процесуальні витрати, скасування раніше застосованого арешту майна, запобіжні заходи.

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнано винуватими та засуджено за те, що останні за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 2 листопада 2021 року приблизно о 08.35 годині, маючи умисел здійснити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вступивши у попередню змову між собою, прийшли до лісосмуги, розташованої неподалік від будинку № 93 по вулиці Ярославській та будинку № 2 по вулиці Камчатській в м. Кам`янське, де зустріли раніше незнайомого ОСОБА_11 , в якого при собі на правому плечі був тканинний рюкзак синього кольору, в котрому знаходилось належне йому майно.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, діючи спільно, умисно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вчиняють напад з метою заволодіння майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, останні здійснили напад на ОСОБА_11 , який виразився в тому, що ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці принесений з собою складний ніж господарсько-побутового призначення, підійшов зі сторони обличчя до потерпілого та приставив його до шиї останнього з лівої сторони, чим подолав його волю до опору. В цей час ОСОБА_10 підійшов до потерпілого ОСОБА_11 зі спини, обшукав його з метою вилучення предметів, що мають майнову цінність, та зірвав у нього з правого плеча рюкзак, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, в котрому знаходилось належне останньому майно, вартість якого складає:

- шуруповерт акумуляторний DNIPRO-М , модель СD-120Н , серійний номер ZJT1 1450 гривень ;

- кутова шліфувальна машина DNIPRO-М , модель GL-125S , серійний номер WНЕ6 - 792 гривень ;

- блютуз колонка NOМІ , матеріальної цінності для потерпілого не становить;

- викрутка індикаторна , матеріальної цінності для потерпілого не становить;

- пасатижі , матеріальної цінності для потерпілого не становить;

- мобільний телефон NOМІ , матеріальної цінності для потерпілого не становить;

- фреза для різки дерева, діаметром 125 мм., матеріальної цінності для потерпілого не становить ;

- куртка чоловіча з шкірозамінника , матеріальної цінності для потерпілого не становить, а всього на загальну суму 2242 гривні.

Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 з майном, яким вони заволоділи, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вищезазначену суму.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у цій частині у вироку кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачених та захисників, які на задоволенні апеляційних скарг сторони захисту наполягали з викладених у них підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, посилаючись на їх безпідставність; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, згідно із ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 в їх скоєнні. Вина цих обвинувачених підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, яким суд дав належну правову оцінку з точки зору їх належності, допустимості та взаємозв`язку.

Натомість апеляційні доводи випливають з власного тлумачення стороною захисту норм процесуального закону та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів, головною мірою з формальних процесуальних міркувань, що не стосуються їх суті та фактичних обставин, які ними підтверджуються. При цьому оцінка і тлумачення таких доказів здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність. Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апеляційні доводи в цілому повторюють доводи сторони захисту, висловлені у межах судового розгляду в суді першої інстанції, які були досліджені, проаналізовані у вироку та грунтовно відкинуті як неспроможні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеності винуватості останнього в інкримінованому злочині, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив докази винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні ними інкримінованого кримінального правопорушення в сукупності та взаємозв`язку, та дійшов вмотивованого висновку про винність обвинувачених у його вчиненні, незважаючи на невизнання останніми своєї вини.

Так, судом першої інстанції був безпосередньо допитаний в судовому засіданні потерпілийОСОБА_11 , який вказав, що 2 листопада 2021 року у період часу з 08-00 години до 09-00 години він йшов з селища Будівників у напрямку залізничного вокзалу по стежці, що проходила через посадку, і в цей час на нього було скоєно напад. Нападників було двоє, один із них дістав та відкрив розкладний ніж. Потім лівою рукою останній взяв його за комір, а правою рукою приставив ніж до горла. Він кричав та погрожував. Інший молодий хлопець вирвав речі. Після цього він втік у бік траси та викликав співробітників поліції. Викрадені речі знайдені та знаходяться на зберіганні у поліції.

Аналогічні відомості, доповнюючи їх демонстраційними діями та вказівками на об`єкти місцевості, потерпілий ОСОБА_11 надав під час слідчого експерименту, проведеного із ним 22 листопада 2021 року на місці події (т. 1 а.с. 124-129).

Крім того, згідно із протоколами пред`явлення особи за фотознімками для впізнання від 2 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 52-56, 57-60), потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , кожного окремо, як чоловіків, які 2 листопада 2021 року приблизно о 8.35 годині в лісопосадці біля будинку № 97 по вулиці Ярославській у м. Кам`янське здійснили на нього напад, погрожуючи ножем, та заволоділи його майном.

Підстав для обмови обвинувачених потерпілим судом не встановлено, сторона захисту на такі обставини не посилається та їх наявність не обгрунтовує, а тому суд першої інстанції надав правильну оцінку його показанням як правдивим та достовірним. Крім того приймається до уваги, що показання потерпілого є послідовними та узгоджуються з іншими дослідженими доказами.

Також вина ОСОБА_7 та ОСОБА_10 підтверджується іншими належними та допустимими доказами у сукупності, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 02 листопада 2021 року, згідно із яким на ділянці лісосмуги біля будинку № 24/1 по вул. Лохвицькій у м. Кам`янське, серед дерев на відстані близько 3м від дороги, було виявлено складний ніж сувенірного типу та чоловічу куртку чорного кольору із шкірозамінника, правий рукав частково відірваний (т. 1 а.с. 14-17);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 2 листопада 2021 року згідно із яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав ніж, яким 2 листопада 2021 року о 8.35 годині йому погрожував чоловік, який напав на нього з метою заволодіння майном біля будинку № 97 по вулиці Ярославській у м. Кам`янське (т. 1 а.с. 57 60);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 19 листопада 2021 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_11 впізнав свою чорну куртку зі шкірозамінника, якою заволоділи під час нападу 2 листопада 2021 року о 8.35 годині в лісопосадці неподалік будинку № 97 по вулиці Ярославській у м. Кам`янське ( т. 1 а.с. 120 123);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 02 листопада 2021 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого 02.11.2021 року у присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у ОСОБА_10 при затриманні було вилучено зокрема рюкзак тканинний блакитного кольору з білою емблемою по центру, в якому знаходились портативна блютуз колонка червоно-чорного кольору NOMI, викрутка-індикатор Giselt, пасатижі, шуруповерт акумуляторний DNIPRO-М, модель СD-120Н, серійний номер ZJT1, а також кутова шліфувальна машина DNIPRO-М, модель GL-125S, серійний номер WНЕ6 (т. 1 а.с. 36-41).

- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 18 листопада 2021 року, згідно із якими потерпілий ОСОБА_11 серед пред`явлених речей впізнав належні йому портативну блютуз колонку червоно-чорного кольору NOMI, викрутку індикаторну Giselt, тканинний рюкзак, пасатижі, якими нападники заволоділи під час здійснення розбійного нападу на нього 2 листопада 2021 року о 8.35 годині в лісопосадці біля будинку № 97 по вулиці Ярославській у м. Кам`янське (т. 1 а.с. 104107, 108-111, 112-115, 116-119).

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів приходить до переконання, що вищенаведеними та іншими дослідженими судом доказами винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в обсязі пред`явленого обвинувачення підтверджується поза розумним сумнівом, а також ними спростовуються пояснення обвинувачених щодо їх непричетності до інкримінованого діяння. Відтак апеляційні доводи щодо недоведеності обвинувачення внаслідок відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення останніми інкримінованого злочину є безпідставними.

Аналізуючи решту доводів апелянта, які полягають в оспорюванні окремих доказів з формальних міркувань, колегія суддів вважає їх такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, з огляду на наступне.

Як видно з наданих матеріалів, після прибуття працівників поліції на місце події 02.11.2021 року о 09-50 годині, слідчим поліції у присутності двох понятих - ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , та за участю потерпілого ОСОБА_11 було проведено огляд місця вчинення кримінального правопорушення - ділянки місцевості поблизу будинків № 97 по вул. Ярославській та № 2 по вул. Камчатскій у м. Кам`янське, за результатами якого складено протокол, в якому детально зафіксовано та описано місце розташування, а також здійснено фотографування, фототаблицю додано до протоколу (т. 1 а.с. 10-13). Під час проведення вказаної процесуальної дії заяв та зауважень з боку учасників не надходило, при цьому у відповідних графах містяться підписи всіх вказаних осіб щодо роз`яснення їм прав та обов`язків. Будучи допитаними як свідки, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 підтвердили, що на місці події були присутні, документи, надані їм працівниками поліції, підписували. У зв`язку із цим колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, посилання захисту на те, що вказані свідки лише поставили свої підписи, а фактично не зрозуміли, що відбулося. Крім того, у межах цієї процесуальної дії було лише зафіксовано загальну обстановку на відповідній ділянці місцевості, при цьому будь-яких речових доказів, істотних для кримінального провадження відомостей тощо добуто не було, а відтак цей доказ вирішального значення для справи не має.

Також не виникає ґрунтовних сумнівів щодо дотримання процедури проведення огляду за участю понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . Так, відповідно до протоколу даної слідчої дії від 02.11.2021 року, за результатами огляду ділянки місцевості біля будинку № 24/1 по вул. Лохвицькій у м. Кам`янське було виявлено ніж та куртку, які були вилучені та поміщені до спецпакету, а також здійснено фотографування, фототаблицю додано до протоколу (т. 1 а.с. 14-17).

Огляд місця події проведено з дотриманням вимог ст. ст. 223, 237 КПК України, протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії, які доповнень та зауважень не мали, а доводи захисника про відсутність понятих під час його проведення матеріалами справи не підтверджуються, зокрема процесуальний закон не передбачає обов`язку слідчого здійснити фотографування понятих та включити відповідне зображення до фототаблиці, доданої до протоколу. ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , будучи допитаними судом першої інстанції у статусі свідків та попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, підтвердили факт своєї участі у вказаній слідчій дії та правильність викладення у протоколі фактичних обставин її проведення. Їх підписи у протоколі наявні.

Відтак колегією суддів не встановлено підстав для визнання протоколів огляду місця події від 02.11.2021 року неналежними та недопустимими доказами з підстав, на які вказує захисник.

Твердження захисника про те, що знаряддя злочину, а саме ніж, було вилучено співробітниками в тому місці де обвинувачені не були та фізично не могли там опинитися, оскільки були затримані співробітниками поліції, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, обвинувачені були затримані о 09:35 годин 02 листопада 2021 року по пр. Свободи, 107 у м. Кам`янське (т. 1 а.с. 29-31, 36-41), тобто приблизно через годину після скоєння злочину та не на місці його вчинення. Відтак до затримання вони мали можливість відвідати розташовану на невеликій відстані від місця скоєння злочину ділянку місцевості біля будинку № 24/1 по вул. Лохвицькій у м. Кам`янське, де було виявлено ніж та куртку, та достатньо часу для цього.

Крім того, слідчий ОСОБА_25 , який проводив вказані слідчі дії, під час допиту у суді у статусі свідка пояснив, що 2 листопада 2021 року перебував на добовому чергуванні і за повідомленням чергового виїхав до залізничного вокзалу, так як там перебував заявник, який повідомив, що відносно нього було скоєно розбій. Далі, за вказівкою чергового, разом з оперативною групою був направлений до вулиці Ярославської, де було проведено огляд місця події за участю понятих та потерпілого, який вказав на це місце. В ході огляду нічого не вилучалось. Пізніше від чергового була вказівка поїхати на вулицю Лохвицького, 24/1, де, зі слів підозрюваних, вони залишили предмети знаряддя кримінального правопорушення та свої речі. Прибули на вказане місце та провели огляд в присутності понятих. Під час огляду було вилучено ніж та чорну куртку.

Посилання захисника на недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за участю понятої ОСОБА_26 колегія суддів оцінює критично, оскільки із протоколу та відеозапису слідчого експерименту від 22 листопада 2021 року вбачається, що ця слідча дія проводилася за участю потерпілого ОСОБА_11 та понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_17 . Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_11 пояснив та відтворив обставини вчинення злочину щодо нього. За результатами проведеного слідчого експерименту був складений відповідний протокол, який підписано усіма його учасниками без будь-яких зауважень та заперечень. Крім того, під час допиту у суді першої інстанції свідок ОСОБА_26 підтвердила, що дійсно разом із іншим понятим приймала участь у цій слідчий дії. Її показання повністю узгоджуються із показаннями потерпілого ОСОБА_11 та протоколом і відеозаписом цього слідчого експерименту.

Доводи апелянта щодо неповноти судового розгляду зважаючи на те, що судом не були допитані ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 колегія суддів оцінює критично, оскільки за правилами ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. У той же час явку до суду апеляційної інстанції будь-яких осіб з метою допиту їх як свідків стороною захисту забезпечено не було, питання про їх допит у межах апеляційного провадження не порушувалося, а також захисником не вказано, яке значення для справи могли б мати показання цих свідків. Відтак апелянт, формально посилаючись на неповноту судового розгляду, у той же час не обгрунтував її наявності та не вжив для її усунення будь-яких заходів, обов`язок здійснення яких процесуальним законом покладений на нього.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеності вини останнього у скоєному, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Так, доводи цього апелянта щодо недоведеності обвинувачення внаслідок відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_10 , а також недопустимості як доказів протоколів огляду від 02.11.2021 року, складених слідчим ОСОБА_19 , повторюють аналогічні доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та не можуть бути прийняті до уваги з тих самих міркувань.

Доводи захисника щодо тиску, який чинився на обвинуваченого ОСОБА_10 працівниками правоохоронних органів, та безпідставності висновку ТУ ДБР про те що такий тиск не мав місця, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Апеляційним переглядом встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_10 були внесені до ЄРДР на підставі ухвали Баглійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2023 року, постановленої у справі №207/5305/21, у якій зазначено про те, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 повідомив про вчинення співробітниками ВП № 2 Кам`янського РУП ГУН в Дніпропетровській області психологічного тиску на нього з метою дачі певних пояснень. Доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, проведення перевірки викладених ОСОБА_10 фактів.

За результатами досудового розслідування слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_27 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000844 від 29 червня 2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб ВП № 2 Кам`янського РУП ГУН в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (т. 1 а.с. 137-140).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2024 року у справі № 203/1210/24, яка в апеляційному порядку оскаржена не була та набрала законної сили, скаргу захисника було залишено без задоволення, вищезазначену постанову слідчого залишено без змін.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що посилання захисника ОСОБА_9 на застосування відносно її підзахисного ОСОБА_10 органами досудового розслідування недозволених методів ведення досудового розслідування у виді психологічного тиску, спрямованого на примушення до надання певних показань, є засобом захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне діяння.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторона захисту, формально посилаючись на застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 недозволених методів ведення досудового розслідування, у той же час не вказує, які докази та/або відомості, що мають значення для кримінального провадження, були добуті у такий спосіб, а також не зазначає, яке значення незаконні дії співробітників правоохоронних органів, якщо такі і мали місце, можуть мати для оцінки законності та обгрунтованості оскаржуваного вироку.

Належить додатково зазначити, що позиція захисту ОСОБА_10 під час досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції полягала у повному запереченні своєї винуватості, будь-які його показання зізнавального характеру в основу оскаржуваного вироку покладені не були.

Доводи апелянта щодо неналежності як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання, оскільки під час досудового розслідування, 02 листопада 2021 року потерпілий ОСОБА_18 при пред`явленні йому ОСОБА_10 не впізнав останнього як особу, яка на нього здійснила напад, та впізнав його лише через три дні, спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання, вказану слідчу дію було проведено о 17:25 17:40 годин 02 листопада 2021 року, тобто безпосередньо у день скоєння злочину, та потерпілий ОСОБА_11 впевнено впізнав ОСОБА_10 як особу, що вчинила напад на нього (т. 1 а.с. 47-50). Вказаний протокол містить підписи як цього потерпілого, так і понятих, слідчого та самого обвинуваченого ОСОБА_28 і його захисника ОСОБА_29 . Колегія суддів не знаходить підстав для грунтовних сумнівів у належності та допустимості цього доказу, а також достовірності викладених у ньому відомостей.

Апеляційні доводи щодо упередженості прокурора ОСОБА_20 , із посиланнями на те, що останній висловлював наперед свою думку про беззаперечну винуватість ОСОБА_10 , у зв`язку із чим захисником було подане клопотання про відвід вищезазначеного прокурора, в якому їй було безпідставно відмовлено, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Так, відповідно до положень статті 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача, якщо він брав участь у цьому провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу прокурору - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

На переконання колегії суддів обставини, наведені захисником ОСОБА_9 в заяві про відвід прокурора ОСОБА_20 у суді першої інстанції, не дають підстав для грунтовних сумнівів у неупередженості цього прокурора та не свідчать про те, що останнім порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, такі як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, змагальність сторін та інші.

Не вбачається, що позиція прокурора, який у кримінальному провадженні представляє сторону обвинувачення, виходила за межі його переконаності у наявності достатніх доказів вини ОСОБА_10 та доцільності підтримання державного обвинувачення щодо нього.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , які полягають у декларативному посиланні на недоведеність його вини, необгрунтованість висновків суду, покладених в основу оскаржуваного вироку, недостовірність показань потерпілого та свідків, без наведення у скарзі детального мотивування таких тверджень, - колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за своїм змістом вони є аналогічними відповідним доводам апеляційної скарги його захисника ОСОБА_8 , які досліджені вище, і не можуть бути прийняті до уваги з тих самих міркувань.

З огляду на викладене істотних порушень кримінального процесуального законодавства та/або закону про кримінальну відповідальність, які ставили б під сумнів законність оскаржуваного вироку, колегією суддів не встановлено, а підстав для його зміни чи скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2024 рокущодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде оголошений о 09:00 годин 28 лютого 2025 року.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4