1-в/205/844/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівське Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з загальною середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09 вересня 2019 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, з іспитовим строком на 2 роки;

- 12 листопада 2020 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 18 червня 2024 року вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць

про звільнення від відбуття покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , в якому він у зв`язку з набуттям чинності Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року та декриміналізації вчиненого ним діяння просить привести у відповідність призначене покарання.

Засуджений ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив розглядати клопотання про звільнення від покарання без його участі.

Суд, розглянув доводи заяви, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора та представника установи виконання покарань, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до наступних висновків.

Статтею 74 ч.2 КК України фактом усунення злочинного діяння є його декриміналізація. Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст. 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст. 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)» за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року, яким його було засуджено за ст.185 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяців. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць.

З вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1 КК України . Призначено покарання за ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинуте призначене покарання покаранням призначеним за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року та остаточно за сукупністю злочинів визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. За ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.1 ст.309 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту. На підставі ч.1 ст.70, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів визначене покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року, остаточно призначене покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.. 185 ч.1, 185 ч.3 КК Україн и та призначене покарання за ст.. 185 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ст.. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнено від покарання на підставі ст.ст. 75,104 КК України з випробуванням та покладанням обов`язків на 2 роки.

На час, до якого відносяться діяння, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , положення ч. 1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КпАП України в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 (далі Закон № 3886-ІХ).

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції, якою збільшено розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який застосовується для визначення кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року, ОСОБА_4 визнано винним в тому що він :

- 21 квітня 2018 року, діючи таємно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна на загальну суму 1229,16 гривень.

- 17 вересня 2018 року, діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу здійснив викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, на загальну суму 4308,88 гривень.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2018 року в сумі 1762 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2018 році складала 881 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2018 році складала 1762 гривень.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2018 році становила 1762,0 гривень.

Таким чином, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року, за епізодом від 21 квітня 2018 року не перевищує суму в два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому зазначені дії ОСОБА_4 за зазначеним епізодом за ст. 185 ч.1 КК України, підпадають під декриміналізацію.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватим за ст.. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1 КК України, у тому, що він:

- 03 серпня 2019 року, діючи повторно, таємно, шляхом проникнення в житло, здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 1281,30 гривень;

- 05 серпня 2019 року, діючи повторно, таємно, шляхом проникнення у житло, здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 3343,00 гривень;

- 14 серпня 2019 року, діючи повторно, таємно, шляхом проникнення у житло, здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 1075,00 гривень;

- 11 вересня 2019 року, діючи повторно, таємно, здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 11652,91 гривень;

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2019 року в сумі 1921,0 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2019 році складала 960,50 грн. (1921 грн. х 50%).

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2019 році становила 1921 гривні.

Таким чином, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2020 року, за епізодами від 03 серпня 2019 року та 14 вересня 2019 року не перевищує суму в два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим зазначені дії ОСОБА_4 підпадають під декриміналізацію.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, у тому, що він:

- 29 серпня 2023 року, діючи умисно, повторно, таємно, шляхом проникненням у житло , здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 3016,83 гривень;

- 05 листопада 2023 року, діючи умисно, повторно, таємно, здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 832,85 гривень;

- 05 листопада 2023 року, діючи умисно, повторно, шляхом проникнення у житло, здійснив заволодіння чужим майном на загальну суму 4399,40 гривень;

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2023 року в сумі 2684 гривень. Отже, податкова соціальна пільга у 2023 році складала 1342 гривні.

Таким чином, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 за вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.06.2024 року, за епізодом від 05 листопада 2023 року не перевищує суму в два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у зв`язку з чим дії ОСОБА_4 підпадають під декриміналізацію.

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна або заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд доходить висновку, що ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 74 КК України, ст.ст. 2, 110, 537-539, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

ОСОБА_4 , засудженого вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року звільнити (за епізодом від 21.04.2018) від призначеного покарання за ст. 185 ч.1 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , засудженим вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2019 року за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки.

ОСОБА_4 , засудженого вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року звільнити (за епізодами 03.08.2019; 14.08.2019) від призначеного покарання за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , засудженим вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

ОСОБА_4 , засудженого вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року звільнити (за епізодом 18.06.2024) від призначеного покарання за ст. 185 ч. 4 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , засудженим вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2024 року за ст. 185 ч.4, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її постановлення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1