Справа № 192/464/25
Провадження № 1-в/192/166/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України стосовно засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, ст.ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі,

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

Початок строку: 24.10.2023 року

Кінець строку: 04.06.2028 року

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 в даний час відбуває покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Також просили призначити остаточний строк покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

У судове засідання прокурор, представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» та засуджений не з`явилися. Повідомлені про місце та час розгляду подання належним чином.

Від прокурора надійшли письмові пояснення, згідно яких він просить задовольнити подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України. Також прокурор просив вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, у відповідність до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд дослідивши додані до подання матеріали вважає, що останнє підлягає задоволенню з таких підстав.

З вироку Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений до 4 років позбавлення волі за

вчинення 06 січня 2022 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 448 гривень 74 копійки.

Також вказаним вироком ОСОБА_3 був засуджений до 5 років 10 місяців позбавлення волі за вчинення 19 вересня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 1 269 гривень 33 копійки.

Також вказаним вироком ОСОБА_3 був засуджений до 2 років позбавлення волі за вчинення 12 вересня 2023 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а розмір завданої шкоди складає 7 566 гривень 67 копійок.

Покарання було призначене на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання (4 роки та 2 роки позбавлення волі) більш суворим - 5 років 10 місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі за вказаним вироком було призначено на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків та до покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 грудня 2019 року.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки вартість викраденого ОСОБА_3 майна на час вчинення діяння (06 січня 2022 року та 19 вересня 2023 року) за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року не перевищувала 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян, тому до вчинених засудженим діянь слід застосовувати ст.ст. 5, 74 КК України.

На підставі викладеного суд вважає, що ОСОБА_3 слід негайно звільнити від призначеного покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року в частині засудження за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі.

Також суд вважає що ОСОБА_3 слід звільнити від покарання, яке було призначене вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі, оскільки два кримінальних правопорушення (ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 4 т. 185 КК України), за якими призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України декриміналізовані.

Тому ОСОБА_3 є засудженим вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року до 2 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 190 КК України.

Вирішуючи подання в частині призначення остаточного строку покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд вважає, що в цій частині подання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п.п. 5 п. 15 Розділу IV наказу Міністерства юстиції України № № 847/5 від 08 червня 2022 року «Про затвердження Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів», якщо особі, засудженій раніше неодноразово, скорочено строк покарання за попередніми вироками, але не змінено строк покарання, визначений за сукупністю вироків, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, направляється подання щодо визначення остаточної міри покарання, з копіями усіх судових рішень, у порядку передбаченому КПК України.

Оскільки ухвала суду про негайне звільнення ОСОБА_3 не набрала законної сили відповідно до положень КПК України, тому суд вважає, що вирішення питання про визначення остаточного строку покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України є передчасним. І тому в цій частині подання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України відносно ОСОБА_3 задовольнити частково.

Негайно звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року в частині засудження за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі, а також в частині призначення покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.

У задоволенні іншої частини подання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1