ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/408/25 Справа № 189/1895/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження №0000391 від 27.04.2024 року щодо ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , поданою на вирок Покровського райсуду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт.Покровське Покровського району Дніпропетровської області, має громадянство України, військовозобов`язаний, раніше не був засуджений, утримує малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та визначенням початку строку відбування покарання з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 перебуває на військовому обліку з 06.10.2004 року, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №674 від 15.05.2024 року КНП «Покровська лікарня» Покровської селищної ради виданої головою військово-лікарської комісії ОСОБА_10 , ОСОБА_8 був визнаний придатним до військової служби.

16.05.2024 року, близько 14 год. 40 хв. (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_8 , перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованому по АДРЕСА_1 , відмовився від отримання повістки на відправку про призов за мобілізацією до лав Збройних сил України, згідно з якою, останній повинен був 17.05.2024 року, о 07 год. 00 хв., з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до військової частини НОМЕР_1 , про що був складений відповідний акт. В цей же час ОСОБА_8 був під особистий підпис попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 336 КК України, за ухилення від призову за мобілізацією.

16.05.2024 року, в 15 год. 00 хв. (більш точного часу не встановлено), будучи заздалегідь попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 336 КК України за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на це причин, безпідставно пославшись на небажання проходити військову службу, та побоюванням за своє життя, умисно, відкрито відмовився від проходження служби та вибуття у військову частину, про що власноручно написав відповідну заяву, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить про зміну вироку суду у частині покарання: просить звільнити його від відбування покарання у порядку ст.75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 роки.

Посилається при цьому на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства; він раніше не був засудженим, визнав свою провину у скоєному, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку та дружину.

Під час апеляційного розгляду:

-обвинувачений ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, просив про зміну вироку суду у частині покарання та про звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування покарання;

-прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого та просила залишити вирок суду без змін як законний та обґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши наведені у скарзі доводи та співставивши із наявними матеріалами кримінального провадження у частині оскаржених обставин, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ст.336 КК України, як і проведена судом за згодою сторін процедура розгляду матеріалів кримінального провадження відповідно до положень ст.349 КПК України, обвинуваченим не оскаржуються, тому, апеляційний суд вирок у цій частині не розглядає.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.50.65 КК та роз`яснюючих положень п.1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності і індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характери вчинених дій. їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому повноваження суду (його права га обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував та справедливо зазначив, що той уперше вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, позитивно характеризується за місцем мешкання, утримує сім`ю та неповнолітню дитину. При цьому обставин, які б пом`якшували або обтяжували покарання суд не встановив.

За таких обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у мінімальних межах санкції ст.336 КК України, без можливості звільнення його від відбування такого покарання у порядку ст.75 КК України, посилаючись при цьому на правову позицію, викладену у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 15.11.2023 року у справі № 641/1067/23 (провадження № 51-5308км23), у якій зазначено, що з урахуванням ситуації, яка наразі склалася в країні зі збройною агресією РФ та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений військовозобов`язаним умисний нетяжкий злочин представляє

значну суспільну небезпечність, тому, звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації.

З таким видом та розміром покарання погоджується і колегія суддів; вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 такими що не підлягають задоволенню з огляду на їх безпідставність.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404,405,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ст.336 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня її проголошення, апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4