н/п 1-кс/766/2233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого групи прокурорів першого заступника керівника Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000382 від 16.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

встановила:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, які на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: житловий будинок в частці 1/1 який розташовано за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 282,4 кв.м.; автомобіль марки «ГАЗ» номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ; автомобіль марки «ЗАЗ» номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 .

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділенням Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000382 від 16.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Херсона, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, ІПН НОМЕР_7 , який не є депутатом рад будь-якого рівня, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинена в умовах воєнного стану.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 в період часу з 25.07.2012 по 08.12.2022 обіймав посаду начальника відділу банківської безпеки філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу банківської безпеки Філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк», яка затверджена начальником Філії Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_4 наділений наступними повноваженнями та зобов`язаннями а саме: начальник відділу банківської безпеки Філії здійснює загальне керівництво відділом банківської безпеки з використанням сучасних методів управління персоналом (визначає функції та координує, контролює та оцінює роботу підпорядкованих працівників); забезпечує систематичний моніторинг та аналіз інформації, що стосується системи безпеки, для визначення зовнішніх та внутрішніх загроз стабільній діяльності Філії, розробку та здійснення заходів щодо попередження. Готує відповідні матеріали та рекомендації для керівництва Філії.

Крім того, відповідно до вищевказаної інструкції забезпечує: своєчасне виявлення і усунення загроз безпеці персоналу і ресурсам Філії, факторів, що можуть завдати Банку матеріальні та репутаційні збитки; організацію роботи щодо схоронності цінностей та погодження лімітів залишку готівки в банківських установах Філії; профілактичної діяльності серед персоналу Філії з метою попередження посягань на матеріальні цінності Банку; організації охорони грошових коштів, матеріальних та інтелектуальних цінностей Банку, інженерно-технічного захисту Філії та підпорядкованих банківських установ; виконує інші обов?язки, віднесені до компетенції підрозділу, визначені начальником Філії або керівництвом Банку, що передбачені чинним законодавством, внутрішніми нормативними документами банку; має право на внесення пропозицій щодо поліпшення виробничого процесу та наданні керівництву Філії та її працівникам рекомендації з питань безпеки.

Тобто, ОСОБА_4 обіймаючи посаду начальника відділу банківської безпеки філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк», виконує організаційно розпорядчі та адміністративно-господарські функції, і відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 03.05.2022 в денний період часу (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) перебуваючи на посаді начальника відділу банківської безпеки філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» (), будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, перебуваючи за місцем знаходження відділення ТВБВ №10021/085 АТ «Ощадбанк» за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 29-А, отримав на підставі відповідних документів, для зберігання у вигляді 185050,00 російських рублів та 4500,00 тисячі доларів США, які було частково повернуті за рахунок заробітної плати в сумі 423 доларів США 31 центи.

Отримавши грошові кошти 185050,00 російських рублів та 3652,83 доларів США у ОСОБА_4 в період часу з 03.05.2022 по 08.12.2022 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) виник злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення за рахунок активів АТ «Ощадбанк», як наслідок останній, діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел, спрямований на привласнення чужого майна, шляхом зловживання службовим становищем, з корисливих мотивів та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, привласнив, тим самим отримав змогу розпоряджатись вищевказаними грошовими коштами на власний розсуд, завдавши матеріальні збитки в сумі (яка еквівалентна українській гривні станом на 03.05.2022 згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют ) 230261,73 грн.

Внаслідок неправомірних дій начальника відділу банківської безпеки філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_4 АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (код в ), завдано матеріальної шкоди (збитків) в загальній сумі 230261,73 грн.

Чинним КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Приписами діючого КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває:

- житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 282,4 кв.м.;

- автомобіль марки «ГАЗ», номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 ;

- автомобіль марки «ЗАЗ», номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 .

З метою запобігання подальшого відчуження майна, забезпечення виконання цивільного позову, виникла необхідність у накладені арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Отже, підставою для арешту майна у даному кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

На даній стадії кримінального провадження доказами причетності ОСОБА_4 до інкримінованого правопорушення (злочину) є матеріали кримінального провадження, наявні у слідчого та долучені до клопотання.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення виконання цивільного позову від 06.03.2025.

Із урахуванням категорії майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, а також виду позбавлення правомочностей, на якій наполягає, а саме у виді заборони його відчуження та розпорядження, не спричинить жодних наслідків як для підозрюваного, так і для осіб, які мають право користування ним.

Доводи сторін у справі.

Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили. Неявка сторін не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування розгляду за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Мотивація суду:

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що повинен врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ХРУП ГУНП в Херсонській області розслідується кримінальне провадження № 0000382 від 16.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є привласнення чи розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Обставини правопорушення викладені прокурором у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

До матеріалів клопотання долучено копію позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, відповідачем у якому виступає ОСОБА_4 , з якого акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить стягнути 3652,83 доларів США та 185050,00 російських рублів у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день виконання судового рішення.

Разом з цим, статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того, цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18.

Таким чином, заявлені у позовній заяві АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням вимоги у іноземній валюті не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому задоволення позовних вимог у заявленому виді та розмірі є малоймовірним.

Зазначена у клопотанні прокурором сума шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у розмірі 298061,00 грн. також нічим не підтверджується.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен, серед іншого, врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 8 ст. 170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Тобто, заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких цивільний позивач звертається до суду, та майнових наслідків заборони цивільному відповідачу здійснювати певні дії.

Прокурором визначено приблизний розмір шкоди, завданої ОСОБА_4 кримінальним правопорушення, який склав 298061,00 грн.

Прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_4 , у вигляді житлового будинку, загальною площею 282,4 кв.м., а також на рухоме майно два автомобілі. Разом з цим, прокурором не надано документів (експертних висновків тощо) на підтвердження оціночної вартості вказаного майна.

Отже, вартість деяких з об`єктів нерухомого майна може значно перевищувати розмір шкоди, заявленої у позовній заяві до ОСОБА_4 . А прокурором у клопотанні не обґрунтовано накладення арешту на все майно підозрюваного.

Частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вид майна, співрозмірність його вартості розміру завданої шкоди, кількість майна, на яке може бути накладено арешт у вказаному кримінальному проваджені, розмір та вид заявлених позовних вимог, слідчий суддя приходить до висновку про те, що накладення арешту на нерухоме та рухоме майно у вигляді житлового будинку та двох транспортних засобів є необґрунтованим, завеликим та неспіврозмірним завданій шкоді заходом забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За викладених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Відмовити старшому групи прокурорів першому заступнику керівника Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000382 від 16.03.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 282,4 кв.м.; автомобіль марки «ГАЗ», номер двигуна НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 ; автомобіль марки «ЗАЗ» номер двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 .

Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1