Справа №155/1269/23
Провадження №1-кп/155/51/24
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000087 від 26 липня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Майдан Хустського району Закарпатської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одружений, на утриманні якого особи не перебувають, не працюючий, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 25 липня 2023 року приблизно о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою заподіяння травм іншій особі, умисно наніс удар кулаком руки в ділянку обличчя ОСОБА_4 , чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, який за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. Показав, що між ним та потерпілою виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 облила його водою. Він знизу підбив миску і випадково вдарив потерпілу рукою. Зазначив, що жаліє про вчинене. Також просив суд відмовити в задоволенні цивільного позову.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його винність у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 , будучи допитаною в судовому засіданні, суду повідомила, що 25 липня 2023 року перебувала на подвір`ї свого домоволодіння в селі Холонів. До неї зайшов ОСОБА_5 і між ними виник конфлікт. В ході суперечки вона наполягала, щоб ОСОБА_5 покинув територію домоволодіння. Оскільки останній не реагував на її прохання, взяла у руки пластмасову миску з водою і сказала, що обіллє його водою. Тоді ОСОБА_5 вибив миску у неї з рук і наніс удар кулаком руки в ділянку обличчя. Повідомила, що звернулась за допомогою в Горохівську районну лікарню. На обличчі у неї з`явився синець. Оскільки впродовж тривалого часу хворіє на цукровий діабет, є інвалідом 3 групи, у неї від стресу загострилась хвороба і вона була змушена проходити лікування в стаціонарі протягом десяти днів. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Щодо призначення покарання просила суд призначити покарання у виді громадських робіт.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що перебувала в будинку, коли почула крик. Вийшла на подвір`я і побачила, що її донька ОСОБА_4 набирає у миску воду. Обвинувачений ОСОБА_5 обзивав потерпілу нецензурною лайкою. Згодом вибив миску з рук потерпілої і вдарив кулаком під око. Удар наніс збоку. Після чого сів на велосипед і поїхав.

Окрім показань потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_7 , винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, дослідженими безпосередньо у судовому засіданні, зокрема:

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 липня 2023 року згідно з якою ОСОБА_4 звернулася до працівників поліції з усною заявою по факту нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

висновком експерта №48 від 28 липня 2023 року відповідно до якого експертизою ОСОБА_4 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: синець обличчя та лівого плеча; садна грудної клітки, справа. Синці утворились від дії тупого (тупих) предметів, які мали обмежену по площі, контактуючу поверхню. Садна виникли внаслідок дії (взаємодії) з твердим (твердими) предметами, які мали обмежену по ширині, контактуючу поверхню. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні предмета (предметів), в ушкодженнях не відобразилися, але, цілком вірогідно, синці могли виникнути внаслідок нанесення ударів рукою, зжатою в кулак, або ж від дії інших, їй подібних, предметів. Виникнення ушкоджень такого характеру, та з такою локалізацією, внаслідок падіння з висоти власного росту, малоімовірне. Ступінь організації синців, дає підставу вважати, що вони виникли, приблизно, в термін від однієї до двох діб. Виходячи з кількості ушкоджень, можна стверджувати, що підекспертній, в момент події, було заподіяно не менше 3 травмуючих дій. Встановлені у ОСОБА_4 ушкодження, по ступені тяжкості, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.2.б. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень);

протоколом проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2023 року з відеозаписом до нього в ході якого потерпіла ОСОБА_4 розказала та показала за яких обставин та яким чином ОСОБА_5 заподіяв їй тілесні ушкодження;

протоколом огляду предмета від 14 серпня 2023 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто пластикову миску, яку вибив їй з рук обвинувачений ОСОБА_5 ;

постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження предметів та визнання їх речовими доказами від 14 серпня 2023 року, відповідно до якої пластикову миску визнано речовим доказом та після проведення експертизи передано на зберігання потерпілій ОСОБА_4 ;

висновком експерта №55 від 15 серпня 2023 року додаткової судово-медичної експертизи відповідно до якого синець обличчя утворився від дії тупого предмета, який мав обмежену по площі, контактуючу поверхню, індивідуальні властивості травмуючої поверхні якого, в ушкоджені не відобразилися. Виникнення такого синця, зважаючи на його локалізацію та розміри, внаслідок нанесення удару частиною (фрагментом) пластикової миски, або ж самою мискою, якою користувалася потерпіла, та на яку вказувала під час проведення слідчого експерименту, виключається. Цілком вірогідно, синець утворився внаслідок нанесення одного удару рукою, зжатою в кулак, як вказувала потерпіла, під час проведення слідчого експерименту, або ж іншим, подібним предметом;

протоколом проведення слідчого експерименту від 04 серпня 2023 року з відеозаписом до нього в ході якого свідок ОСОБА_7 розказала та показала за яких обставин та яким чином ОСОБА_5 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Докази, що наведені вище, всупереч аргументам сторони захисту щодо відсутності вини у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої і свідка, доповнюють один одного, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достатності та достовірності, а також виключають будь-які сумніви щодо вчинення обвинуваченим дій, що ставляться йому у провину.

Водночас, з інформації, що міститься у висновку експерта №55 від 15 серпня 2023 року (додатково до висновку №48 від 28 липня 2023 року) вбачається, що цілком вірогідно, синець на тілі потерпілої утворився внаслідок нанесення одного удару рукою, зжатою в кулак, як вказувала потерпіла під час проведення слідчого експерименту, або ж іншим, подібним предметом. Виникнення такого синця, зважаючи на його локалізацію та розміри, внаслідок нанесення удару частиною (фрагментом) пластикової миски, або ж самою мискою, якою користувалася потерпіла, та на яку вказувала під час проведення слідчого експерименту, виключається.

Таким чином, судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не вчиняв дій, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, удар нанесений випадково, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_4 , дані нею безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, та показами свідка ОСОБА_7 , висновками судово-медичних експертиз, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить висновку про винуватість ОСОБА_5 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, кваліфікуючи його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Виходячи з зазначеного, судом поза розумним сумнівом, достовірно встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив проступок, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та не розкаявся, жалю з приводу вчиненого, осуду своєї поведінки, бажання виправити ситуацію та готовності нести покарання та відшкодувати моральну шкоду не висловлював, тому суд, з врахуванням наведеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, в межах санкції статті, у виді громадських робіт.

Водночас, суд, враховуючи особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з огляду на відсутність обтяжуючих покарання обставин, зважаючи на позицію потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання визначає обвинуваченому до відбуття громадські роботи тривалістю 150 (сто п`ятдесят) годин.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, а покарання у виді штрафу, на переконання суду, є надто м`яким. Окрім цього, стороною захисту не надано суду доказів, які б унеможливлювали призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Покарання у виді громадських робіт, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок проступку, суд виходить з наступного.

Свої позовні вимоги потерпіла обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого їй завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала фізичного та душевного болю внаслідок побиття. Тривалий час вона не могла жити нормальним життям внаслідок стресу та фізичного болю, що їй довелось пережити. Зазначає, що змушена була проходити численні медичні обстеження та консультації лікарів, перебувати на стаціонарному лікуванні, затрачаючи на це значну кількість часу. В судовому засіданні потерпіла додатково пояснила, що є інвалідом 3 групи, тривалий час хворіє на цукровий діабет. Від стресу у неї піднявся рівень цукру у крові і вона була змушена лікуватись в умовах стаціонару. Моральну шкоду оцінила в розмірі 20000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або матеріальної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з роз`ясненнями, відображеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 25 травня 2001 року та 27 лютого 2009 року), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.

При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду №752/17832/14-ц, провадження №14-538цс19 від 15 грудня 2020 року.

В судовому засіданні встановлено, що потерпіла, внаслідок загострення захворювання на цукровий діабет, проходила лікування в Горохівській ЦРЛ з 26 липня 2023 року по 04 серпня 2023 року. За результатами медичного лікування потерпіла виписана із покращенням стану здоров`я, останній призначено дієве медичне лікування.

Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілій ОСОБА_4 на підставі ст. 1167 ЦК України, суд враховує характер скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ступінь вини обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, зміни в її повсякденному житті, які виразились у перебуванні потерпілої у лікувальному закладі на стаціонарному лікуванні впродовж 10 днів через пережитий стрес та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди повністю у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 368, 370, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 7000 (сім тисяч) гривень моральної шкоди, завданої проступком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази, а саме: пластикову миску, яка передана на зберігання ОСОБА_4 залишити останній.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1