Справа № 346/6079/24
Провадження № 1-кс/346/194/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

25 лютого 2025 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду винесене слідчим СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000488 від 02.07.2024 р. клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, одруженого, на утриманні має дитину 2024 року народження, з середньою освітою, не працюючого, депутатом не обирався, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2025 року старший слідчий СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Коломийського міськрайонного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України

Клопотання погоджено прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

З цією метою, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спільно з ОСОБА_7 , діючи спільно та з єдиною метою, підшукували осіб з числа громадян України, яким було відомо про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України. Зокрема, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на виконання вказівок та порад ОСОБА_7 13.02.2025 приблизно о 05.40 год. прибув на АЗС «ОККО», що в м. Коломия по вул. Карпатська. Під час зустрічі було умовлено умови та порядок незаконного перетину державного кордону України, а також суму грошових коштів за організацію незаконного переправлення. В подальшому ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4000 євро. В подальшому ОСОБА_7 посадив ОСОБА_8 в автомобіль марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та в подальшому діючи на виконання раніше розробленого спільно з ОСОБА_7 плану, почали рух з м. Коломия в напрямку с. Фошки Путильської ТГ Вижницького району Чернівецької області. Під час руху автомобілів ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_2 рухався по переду автомобіля марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_5 з метою завчасного обстеження маршруту на наявність нарядів поліції, а також інших правоохоронних органів на постах, про що по телефону передавав інформацію ОСОБА_5 для безперешкодного проїзду. В подальшому прибувши в прикордонну зону України та Румунії, що в с. Фошки Путильської ТГ Вижницького району Чернівецької області, останні висадили ОСОБА_8 біля лісу та сказали йти йому за раніше визначеним ними маршрутом, а самі повернули в м. Коломия.

Крім цього, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України 22.02.2025 під час телефонної розмови домовились про переправлення особи, яка має приїхати в м. Коломия через державний кордон за грошову винагороду.

В подальшому, 23.02.2025 приблизно о 06.20 год. ОСОБА_7 на автомобілі марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_2 , прибув до готелю «Самарянка», що в м. Коломия на бул. Л.Українки, 35, де попередньо поселився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_4 . Прибувши до вказаного місця до нього в автомобіль сів ОСОБА_9 , після чого вони попрямували до автовокзалу м. Коломия де, в заздалегідь обумовленому місці, на автомобілі марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , чекав ОСОБА_5 . Під час руху ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 15 000 гривень, а ОСОБА_7 розказав порядок переправлення через кордон та подальші його дії. Прибувши на обумовлене місце ОСОБА_9 пересів в автомобіль під керуванням ОСОБА_5 та в подальшому діючи на виконання раніше розробленого спільно з ОСОБА_7 плану почали рух з м. Коломия в напрямку с. Фошки Путильської ТГ Вижницького району Чернівецької області. Під час руху автомобілів ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_2 рухався по переду автомобіля марки ТОЙОТА КЕМРІ, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_5 з метою завчасного обстеження маршруту на наявність нарядів поліції, а також інших правоохоронних органів на постах, про що по телефону передавав інформацію ОСОБА_5 для безперешкодного проїзду. Під час проїзду в с. Тюдів, Кутської ТГ, Косівського району Івано-Франківської області останні були затримані працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 , обгрунтовано підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23.02.2025 ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України в порядку ст.208 КПК України.

23.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.3 ст.332 КК України.

Підставою для звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Позиція сторони обвинувачення

Слідча та прокурор клопотання про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали з підстав наведених у ньому. Зазначили, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, прокурор просив визначити підозрюваному розмір застави в максимальному розмірі, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, оскільки злочин, в якому він підозрюється є корисливим тяжким. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

3. Доводи сторони захисту.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що має дружину, малолітню дитину 2024 року народження, постійне місце проживання, що просив врахувати та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Не оспорює обґрунтованість підозри, але вважає, що відсутні зазначені в клопотанні ризики. Зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, які зможуть забезпечити дотримання ним процесуальних обов`язків, підозрюваний раніше не судимий та позитивно характеризується. Вважає, що достатньо буде обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, що анулює зазначені прокурором ризики, або визначити розмір застави в мінімальному розмірі.

4. Оцінка та висновки слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 9 років, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

4.1. Щодо статусу ОСОБА_5 у кримінальному провадженні та дотримання вимог із повідомлення особи про підозру

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Згідно з ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:

1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;

2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України;

4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Із матеріалів клопотання, а саме з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.02.2025, вбачається, що 23.02.2025 о 11.30 годин слідчим СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 на підставі ч.1 ст..208 КПК України в присутності захисника ОСОБА_6 затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненому щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Фактичний час затримання 23.02.2025 о. 08.28 год

23.02.2025 слідчим СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та вручено йому особисто в присутності захисника ОСОБА_6 23.02.2025р. о 13.50 год.

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 має у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, а тому щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

4.2. Щодо наявності обґрунтованої підозри

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

В судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину: витяг з ЄРДР № 0000488 від 02.07.2024 року, матеріали виконання доручення в порядку ст.40 КПК України 31 Прикордонного загону, розтаємнені матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема протокол за результатами ознайомлення із матеріалами НСРД в порядку ст.263 КПК України від 07.01.2025, стенограма за результатами ознайомлення із матеріалами НСРД в порядку ст.263 КПК України від 07.01.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13.02.2025, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.02.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.02.2025.

Дослідження цих доказів формує у слідчого судді внутрішнє переконання щодо можливої причетності ОСОБА_5 до злочинів, вчинення яких інкримінується йому органом досудового розслідування.

Таким чином висновки органу досудового розслідування не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

4.3. Щодо наявності ризиків

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, з огляду на таке.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який є тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, в контексті того, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бєкчиєв проти Молдови; Мангурас проти Іспанії). Отже окрім суворості передбаченого покарання, при вирішенні питання щодо наявності ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, слідчий суддя враховує обставини вчинення інкримінованого злочину, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, в період воєнного стану.

Крім того, на думку слідчого судді доведеним є наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, виходячи з даних про особу підозрюваного, який на даний час офіційно ніде не працює, не має доходів, інкримінований злочин вчинено з корисливою метою, що вказує на наявність обґрунтованих підозр вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі продовжити організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Разом з цим слідчий суддя дійшов висновку про недоведення стороною обвинувачення ризиків незаконного впливу на свідків, експертів та спеціалістів у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб. На думку слідчого судді, посилання на існування цих ризиків, з урахуванням тривалості досудового розслідування, обставин та характеру кримінальних проваджень та особи підозрюваного, є формальними, неконкретними та недостатніми. Стороною обвинувачення фактично не надано жодного доказу на підтвердження існування цих ризиків.

З урахуванням цього зазначені ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

З урахуванням тяжкості та характеру злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що цього достатньо для можливості обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя враховує позитивну характеристику підозрюваного за місцем проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, а саме дружини та малолітню дитини, але вважає. що дані обставини в достатній мірі не зменшують встановлених ризиків. Слідчий суддя вважає. що дані обставини мають бути враховані при вирішені питання щодо розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

В судовому засіданні стороною обвинувачення доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним вище ризикам. Отже, інші запобіжні заходи, на думку слідчого судді, не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного і не зменшать встановлених ризиків.

4.5. Щодо строку дії ухвали про тримання під вартою

Відповідно до ч.1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 був затриманий 23.02.2025 року, а тому строк тримання під вартою обчислюється з моменту його затримання та триватиме не більше 60 днів.

4.6. Щодо визначення застави

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028грн.

Слідчий суддя доходить до висновку про необхідність визначення застави ОСОБА_5 з урахуванням обставин інкримінуємого кримінального правопорушення, яке є корисливим злочином, кількості епізодів злочинної діяльності, даних про особу підозрюваного, його майнового та сімейного стану, а також ризиків, наявність яких встановлено слідчим суддею, в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 177-178,182,183,193-196,369-372 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 квітня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 23 лютого 2025 року.

Визначити заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста ) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: одержувач коштів: МФО: 820172, Код отримувача: 26289647, Банк отримувача: ДКС України, м. Київ, Рахунок: UA0002265, призначення платежу: застава по кримінальному провадженню за ОСОБА_5 .

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

1) з`являтися за викликом слідчого, прокурора, суду,

2) не відлучатися за межі Коломийського району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03.03.2025

Слідчий суддя : ОСОБА_1