Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
22 листопада 2024 року смт. Романів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Дідківці Чуднівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, неодруженого, непрацюючого, несудимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України), -
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 20 травня 2023 року у невстановлений слідством час, коли він перебував у житловому будинку по АДРЕСА_1 у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення свіжого м`яса домашньої свинини.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в цей день, близько 21 години, знаючи, що в Україні введено воєнний стан, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та він залишається непоміченим для оточуючих, шляхом вільного доступу з холодильника, що знаходиться у одній із кімнат житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав свіже м`ясо домашньої свинини, а саме: лопатку свинячу, вагою 2,5 кілограм, вартістю 450 грн. та свинячу грудину, вагою 1,5 кілограми вартістю 300 грн, належні ОСОБА_7 .
У подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши власнику ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 750 грн.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Клопотання мотивоване тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Це закон передбачає підвищення верхньої межі вартості майна, викрадення якого не вважається кримінальним злочином до 3028 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти закриття кримінального провадження з підстав втрати чинності закону про кримінальну відповідальність.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні вважав, що наявні підстави для закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК.
Потерпілий ОСОБА_7 до суду подав клопотання про розгляд кримінального провадження без його участі, не заперечив проти закриття кримінального провадження та повідомив про відсутність претензій до обвинуваченого.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.
Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за частиною 2 статті 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня встановлено 3028,00 грн.
Таким чином, з 09 серпня 2024 року дрібним викраденням чужого майна вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила, що «статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.
Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваний мінімумів безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП.
Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статтею 51 КУпАП».
Як наслідок, Об`єднана палата вважала, що «для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК.
Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість».
Оскільки вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів станом на момет вчинення правопорушення, то до цього діяння має застосовуватись положення статті 5 КК України.
За приписами пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до абзацу 5 частини 7 статті 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.
Згідно частини третьої статті 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Враховуючи наведене та те, що під час судового провадження в суді першої інстанції у справі, яка надійшла до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність за вчинене діяння і обвинувачений не заперечив проти закриття кримінального провадження, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Водночас суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника в частині звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки відсутні визначенні статтями 44-49 КК України правові підстави.
Керуючись статтями 284, 314, 369, 372, 479-2 КПК України, суд,
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Романівський районний суд Житомирської області.

Головуючий ОСОБА_1