Провадження № 1-кп/337/195/2025
ЄУН №331/7956/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 307 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою з посиланням на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вказавши, що при застосуванні домашнього арешту він буду виконувати всі його вимоги.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію підзахисного, вказавши, що прокурор посилаючись на наявність ризиків, не надав доказів їх наявності, та це є тільки припущеннями. У його підзахисного наявна матір і соціальні зв`язки. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора і заявив клопотання про застосування до ОСОБА_5 домашнього арешту за місцем його реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти клопотання сторони захисту, наполягав на задоволенні свого клопотання.

Вислухавши пояснення учасників, суд приходить до наступних висновків.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків.

ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 307 КК України, у тому числі в період іспитового строку.

Суд вважає, що ураховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, суворість можливого покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду.

На продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слугують такі обставини, як обізнаність обвинуваченого ОСОБА_5 з матеріалами кримінального провадження, у тому числі і з показами потерпілої та свідків, які були ними надані на стадії досудового розслідування, в яких вказані їх анкетні дані та зміст таких показів, а тому, з огляду на стадію судового розгляду, де зазначені особи ще не допитувались безпосередньо судом, обвинувачений може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше звільнявся від відбування покарання по відбуттю строку покарання, вчинив дії, за які знову обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України після скерування відносно нього обвинувального акту до суду за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не працевлаштований, суспільно - корисною працею не займається, обвинувачується у вчиненні злочинів з метою власного збагачення, що в сукупності свідчить про високу вірогідність вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Суду не надано доказів, які б давали можливість припустити, що ризики відпали або суттєво зменшились, та вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Щодо клопотання сторони захисту з приводу застосування домашнього арешту за місцем реєстрації ОСОБА_5 , суд вважає що такий захід на даний час не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, також враховуючи те, що суду не надано належних даних про осіб які мешкають за адресою та їх згоду на застосування такого заходу.

Крім того, зважаючи на кількість інкримінованих ОСОБА_5 правопорушень, час їх скоєння, суд вважає, що соціальні і родинні зв`язки обвинуваченого не є належним чинником для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, враховуючи те, що обставини та підстави продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі доцільними, прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та сторона захисту не надала переконливих доказів того, що вони на день розгляду цього клопотання зменшилися чи взагалі перестали існувати, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим домашній арешт не може бути застосованим відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор на строк 60 днів, до 27 березня 2025 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, прокурору та ОСОБА_5 - для відома.

Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1