КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/4686/25 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2105/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, з повною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 обраховується з 09 год. 20 хв. 01.02.2025 і до 09 год. 20 хв. 01.04.2025 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 години вечора по 08 годину ранку наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 днів та покласти на останнього обов`язки, що передбачені ст. 194 КПК України.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, є необґрунтованими та ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду та невідповідністю ступеню призначеного запобіжного заходу особі підозрюваного.

Апелянт вказує на те, що в оскаржуваній ухвалі лише перераховано наявність ризиків, які були зазначені прокурором та не обґрунтовано реальність кожного ризику. При цьому, слідчим суддею не описано, у зв`язку із чим неможливо до підозрюваного ОСОБА_7 застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, не зважаючи на те, що прокурор у судовому засіданні та у клопотанні зазначав про можливість застосування альтернативи у вигляді застави в рамках максимального розміру, встановленого ч. 5 ст. 182 КПК України - 80 неоподаткованих мінімумів для працездатних осіб. Слідчий суддя фактично вийшла за рамки своїх повноважень та застосувала до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, не зважаючи на те, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу йдеться про можливість визначення застави.

Також апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного прямого доказу про участь у конфлікті ОСОБА_7 . Докази, які наявні в матеріалах справи підтверджують лише факт присутності підозрюваних у вказаному місці. Протокол огляду відеозапису, який додано до матеріалів клопотання не підтверджує про існування конфлікту саме за участю ОСОБА_7 , в тому числі не підтверджує застосування ким-небудь із підозрюваних спеціального предмета, заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Навіть самі тілесні ушкодження, які зафіксовані у потерпілих не мають характеру, які отримані внаслідок застосування предмету схожого на ніж або газовий балончик.

Протокол огляду місця події від 01.02.2025 року є очевидно недопустимим доказом, оскільки не підписаний спеціалістом, який брав участь в зазначеній слідчій дії. Крім того, до вказаного протоколу огляду не додана фото таблиця, хоча в вказаному протоколі застосовувалась фотознімальна техніка.

В протоколі допиту свідка ОСОБА_10 , зазначається про громадянина Туреччини, який вказував, що саме ОСОБА_11 наніс останньому тілесні ушкодження, а не будь хто із підозрюваних. При цьому до матеріалів клопотання не долучено протоколу допиту вищевказаного громадянина Туреччини, також відсутні відомості про визнання його потерпілим у справі.

Зазначене у сукупності свідчить про неповноту встановлення фактичних обставин органом досудового розслідування та про неможливість впевненості для стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Разом з тим, ОСОБА_7 визнає свою участь у конфлікті та бажає компенсувати потерпілим збитки та моральну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що в провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000187 від 01.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України.

01.02.2025 о 09 год. 20 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 січня 2025 року о 22 год. 39 хв. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та маючи при собі спеціально пристосовані предмети для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: газовий балончик невстановленої під час досудового розслідування марки та предмет візуально схожий на ніж, покинули попередньо відвідуваний ними заклад громадського харчування «ВОНО» (транслітерація українською мовою «БОХО»), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 4 та попрямували по вулиці Івана Федорова в напрямку перехрестя вулиці Івана Федорова та вулиці Валика Васильківська.

Так, прямуючи по вулиці Івана Федорова у місті Києві, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, о 22 год. 40 хв., перебуваючи навпроти закладу громадського харчування «НQ» (транслітерація українською мовою «ЕЙЧК`Ю»), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 71/6 підійшли до раніше незнайомих їм ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які знаходилися біля входу до закладу «HQ» (транслітерація українською мовою «ЕЙЧК`Ю») та розпочали спілкування з метою отримання цигарок від трьох останніх, яке орієнтовно о 22 год. 43 хв. почало набувати конфліктного характеру.

Діючи із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, діючи умисно та протиправно, бажаючи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, а також самоствердитись за рахунок застосування насильства до інших осіб, достовірно усвідомлювали, що знаходяться у громадському місці на вулиці, де за їх діями будуть спостерігати оточуючі, переслідуючи умисел на порушення громадського порядку, після словесного конфлікту, ОСОБА_13 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_18 та діючи з особливою зухвалістю, безпричинно наніс останньому удар кулаком руки в обличчя, від якого він втратив рівновагу та впав на тротуарну плитку, та продовжуючи діяти із хуліганських спонукань, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та невстановлена досудовим розслідуванням особа завдали ОСОБА_18 численні удари ногами в по тілу, від яких ОСОБА_18 відповідно до Довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня № 12» № 146 від 01.02.2025 отримав двобічний перелом нижньої щелепи поміж 1 та 1 зубами та області правого кутка.

В цей момент, з метою припинення протиправних дій відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_17 наблизився до ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та невстановленої досудовим: розслідуванням особи, однак, вони та ОСОБА_7 продовжуючи діяти умисно та протиправно із хуліганських спонукань, розпочали завдавати йому численні удари кулаками рук по голові та верхній частині тулубу, від яких ОСОБА_17 втратив рівновагу та впав на тротуарну плитку, а ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, розпочали завдавати численні удари ногами по всьому тілу ОСОБА_17 від яких останній відповідно до Довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня № 17» № 279 від 01.02.2025 отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, перелом кістки носу зі зміщенням, множинні забої м`яких тканин обличчя.

Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та невстановлена досудовим розслідуванням особа розпочали завдавати ОСОБА_20 численні удари кулаками рук в обличчя та по голові, від яких останній втратив рівновагу та впав на тротуарну плитку, а ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та невстановлена досудовим розслідуванням особа розпочали завдавати численні удари ногами по всьому тілу, таким чином завдавши йому тілесні ушкодження. В подальшому, коли ОСОБА_21 підійнявся з тротуарної плитки, ОСОБА_13 бажаючи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, а також самоствердитись за рахунок застосування насильства, дістав з власної чоловічої сумки «через плече» темного кольору спеціально заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет візуально схожий на ніж, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , проте, останній відвернувся від удару.

Водночас, під час вищеописаної бійки, за адресою: АДРЕСА_2 прибув ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (знайомий ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_23 ), який вирішив припинити протиправні дії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, однак, ОСОБА_12 з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, а також самоствердитись за рахунок застосування насильства до інших осіб, дістав спеціально заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет візуально схожий на ніж, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , однак застосував до ОСОБА_4 спеціально заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, газовий балончик невстановленої під час досудового розслідування марки, сльозогінної та подразнюючої дії, шляхом розпилення вмісту балончику в його обличчя, спричинивши таким чином тілесні ушкодження.

03.02.2025 слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог клопотання слідчий послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину за ч. 4 ст. 296 КК України, - за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, аналіз матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин справи беззаперечно вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також слідчий зазначив, що вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід. Дані ризики виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 та не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки останнього, оскільки тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання ОСОБА_7 винним не може нівелювати вищенаведеними ризиками.

03.02.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 обраховується з 09 год. 20 хв. 01.02.2025 до 09 год. 20 хв. 01.04.2025 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Так, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив, про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру повідомлену ОСОБА_7 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Всупереч твердженням апелянта, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

З ухвали вбачається, що слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, встановив, що ОСОБА_7 є особою, яка раніше не судима, має визначене місце проживання, слідчий суддя у відповідності до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, характер та обставини його вчинення, так як вони сформульовані в повідомленні про підозру, наслідки, які настали у потерпілих, і прийшов до висновку про доведеність прокурором ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а відтак, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 в подальшому при здійсненні досудового розслідування в якості запобіжного заходу належить утримувати під вартою.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, всупереч твердженням апелянта, слідчий суддя на законних підставах не визначив йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з урахуванням початкової стадії кримінального провадження, а також положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчий суддя не встановив, чому не є достатнім такий запобіжний захід як домашній арешт, є безпідставними.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, всупереч твердженням апелянта, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так, з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року,- залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3