СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/13/25
пр. № 1-кп/759/796/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000848 від 28.07.2024 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 11.09.2017 Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.07.2021 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ОСОБА_5

В с т а н о в и в:

27.07.2024, близько 15.10год. ОСОБА_3 прийшов до свого будинку за адресою: м. Київ, вул. Академіка Єфремова, 20, де біля під`їзду № 2 побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , якому запропонував спільно провести особисте дозвілля та разом розпити алкогольні напої. На вказану пропозицію ОСОБА_5 відмовився та відійшов від ОСОБА_3 , присівши на іншу лавку. Зазначена поведінка ОСОБА_5 обурила ОСОБА_3 , викликала в нього раптово виниклу особисту неприязнь до останнього, яка в подальшому переросла в умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень.

Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 близько 15.30год., продовжуючи перебувати неподалік під`їзду № 2 буд. 20 по вул. Академіка Єфремова в м. Києві, впритул наблизився до ОСОБА_5 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, кулаками своїх рук наніс декілька ударів в область обличчя ОСОБА_5 , від яких останній не втримав рівновагу та коліном похилився на асфальт, а правою рукою взявся з металевий паркан, щоб не впасти на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 кулаками своїх рук продовжив наносити удари ОСОБА_5 в область його голови ззаду та при цьому став відтягувати останнього від паркану, поки його дії не були припинені сторонніми громадянами. Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 умисно заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми кісток лицевого скелету: синця на скатах носа, навколо правого та лівого ока по типу «окулярів», забійної рани на спинці носа, перелому кісток носа, яке за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; синців - в потиличній ділянці зліва, на внутрішній поверхні лівого плеча у верхній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на тильній поверхні лівої стопи в проекції нижніх третин 1-5 плеснових кісток; саден - на передній та зовнішній поверхнях правого колінного суглобу; крововиливу на склері правого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритої травми правого ліктьового суглобу: синця - на заднє-внутрішній поверхні правого плеча у середній третині з переходом у середню третину передпліччя, розриву дистального сухожилку двоголового м`яза, яка за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав та суду показав, що 27.07.2024 приблизно о 15год. біля під`їзду будинку №20 по вул.Єфремова він з товаришами пили пиво. Вийшов вахтер, запропонував випити пива, потерпілий підійшов і дав 200грн. на пиво. Він купив пиво, приніс, а потерпілий сказав повернути здачу, на що він сказав, що здачі не має, оскільки він витратив всі гроші на пиво. На цьому грунті між ним та потерпілим виник конфлікт і він вдарив його два рази руками в обличчя. Потерпілий впав на коліно, тримався рукою за металевий паркан. Деталі подальших подій не пам`ятає точно, оскільки пройшло багато часу, однак висновки медичних експертиз не оспорює та підтверджує, що саме його діями потерпілому було нанесено такі тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється. Зробив для себе належні висновки, більше жодних конфліктів ні з ким не було, алкоголь не вживає, працює не офіційно.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що влітку 2024р. він йшов з магазину та біля під`їзду свого будинку по АДРЕСА_3 сів на лавочку, бачив як обвинувачений ходив біля будинку. Потім до нього підійшов вахтер та запропонував випити пива. Обвинувачений також підсів на лавочку, і вони втрьох вирішили попити пиво, він дав обвинуваченому гроші на пиво і той пішов до магазину, а коли повернувся, то нічого не приніс. Він сказав обвинуваченому повернути гроші, однак той почав поводитися агресивно і він пересів на іншу лавку, виник словесний конфлікт з обвинуваченим. Обвинувачений впритул наблизився до нього, він хотів відсторонитися, однак ОСОБА_3 3-4 рази вдарив його в обличчя, він опустився на коліна, взявся рукою за огорожу, а обвинувачений продовжував його бити по голові, намагався повалити на асфальт і він відчув як заболіла права рука. Потім люди відтягнули обвинуваченого, йому викликали швидку і він також звернувся в поліцію. Висновки судово-медичної експертизи не оспорює. Потерпілий також уточнив, що на його думку конфлікт з обвинуваченим виник через те, що він не хотів з ним спілкуватися.

Обвинувачений вибачився перед ним і такі вибачення він вважає щирими. Також обвинувачений повністю відшкодував заподіяну шкоду, претензій до нього матеріального та морального характеру немає. На даний час він пробачив обвинуваченого, тому при призначенні покарання покладається на розсуд суду, але просить не позбавляти волі.

Показання в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 про те, що саме обвинувачений заподіяв йому середньої тяжкості тілесні ушкодження узгоджуються із показаннями обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК України вірна, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює неофіційно. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочинів.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, який критично відноситься до своїх дій, думку потерпілого, який просив суд не призначати покарання у виді позбавлення волі, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд також покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Речові докази по справі - металевий предмет, схожий на кухонний ніж (квитанція № 4966), який зберігається у камері зберігання речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м.Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1