Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1968/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/158/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

представників власника

майна- адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про арешт майна та накладено арешт на мобільний телефон «ІРhоne 13» в чохлі хакі, серійний номер НОМЕР_1 , з наявною сім картою, тимчасово позбавивши власника та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатися та користуватися вищевказаними речовими доказами.

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна вилученого під час обшуку та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в накладенні арешту на мобільний телефон.

Вказує, що ОСОБА_9 у даному провадженні навіть не є свідком у розумінні ст. 65 КПК України.

Звертає увагу, що при проведенні обшуку в його володінні, він добровільно надав слідчому свій мобільний телефон а також пароль доступу до нього, та просив оглянути цей телефон і надав можливість скопіювати необхідну для слідства інформацію без вилучення цього технічного пристрою.

Крім того, в протоколі обшуку взагалі не вказано, чи є на телефоні будь- яка інформація, що має значення для розслідування кримінального провадження.

Стверджує, що нічого не заважало слідчим ознайомитись з інформацією на телефоні зробити копії. Тим паче з дня проведення обшуку 07.02.2025 до звернення про арешт 12.02.2025 пройшло ( 5 днів).

Наголошує на тому, що ОСОБА_9 , військовослужбовець, командир підрозділу ЗСУ. На телефоні міститься приватна та службова інформація ( телефон книжка, відео фото сімейне і т. д.) доступ до якої обмежений і охороняється Конституцією.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому вказаною нормою закону арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у провадженні ТУ ДБР у м. Хмельницькому (з дислокацією у м. Житомир) перебувають матеріали кримінального провадження за №0002589 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Як вважає сторона обвинувачення, в період 2022-2023 років військові службові особи військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України шляхом умисного вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, в умовах воєнного стану, здійснили закупівлю матеріальних цінностей за завищеними цінами, чим заподіяли збитки на загальну суму понад 2 мільйони гривень, тобто спричинили тяжкі наслідки.

07.02.2025 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон «ІРhоne 13» в чохлі хакі, серійний номер НОМЕР_1 , з наявною сім картою.

Слідчий суддя на переконання апеляційного суду в повній мірі не врахував зазначені обставини та вимоги Закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, критерії за якими дане майно (мобільний телефон) є речовим доказом та має відношення до кримінального провадження не вказав.

На переконання колегії суддів, в клопотанні слідчого про арешт майна не обґрунтовано, чому вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, яке доказове значення він має як речовий доказ та не вказано, яким критеріям визначеним у ст.98 КПК України телефон відповідає.

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися, як належне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

Апеляційний суд враховує, що прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про незаконні дії ОСОБА_9 , а усі обґрунтування клопотання про арешт мобільного телефону ґрунтуються виключно на припущеннях про можливі неправомірні дії, а саме кримінальне провадження на рапорті оперативного працівника.

ОСОБА_9 , чи іншим особам у кримінальному провадженні №0002589 від 07.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України не повідомлено про підозру, орган досудового розслідування лише припускає, що мало місце вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями.

Крім того, слідчий суддя задовольнивши клопотання слідчого про арешт майна, застосував найбільш обтяжливий спосіб арешту, позбавлення власника та користувачів можливості відчужувати, розпоряджатись та користуватись мобільним телефоном, який є носієм важливої інформації для власника, оскільки ОСОБА_9 військовослужбовець, командир підрозділу ЗСУ, а на телефоні міститься службова інформація.

Не враховано слідчим суддею і вимоги ст. 168 КПК України, а саме те, що забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Як вбачається з матеріалів провадження, власник добровільно надав свій мобільний телефон слідчому, розблокував його та надали можливість оглянути та скопіювати необхідну інформацію (доказів протилежного не надано), натомість сторона обвинувачення можливістю їх огляду з залученням спеціаліста та виготовленням копії інформації, яка має відношення до кримінального провадження не скористалася, експертизи на час розгляду апеляційним судом скарги не призначалися.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що арешт мобільного телефону, застосовано слідчим суддею необґрунтовано та безпідставно, а тому оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого 2-го СВ (з дислокацією у м. Житомир) ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_10 про арешт мобільного телефону «ІРhоne 13» в чохлі хакі, серійний номер НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: