Провадження 1-кс/201/5517/2024
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення дізнавача про відмову у задоволенні клопотання, у якій скаржник просила: визнати протиправним та скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання; зобов`язати уповноважених осіб відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області та дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 (вх. № 707 від 24.05.2024 р., вх. № М-1122 від 22.08.2024 року.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року у справі № 201/11685/24 скасовано постанову дізнавача сектору дізнання ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 23 серпня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання в частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 22.08.2024 року. У подальшому, 31 жовтня 2024 року, ОСОБА_3 подала клопотання дізнавачу СД ВП № 5 ОСОБА_4 , до якого додала копію вищезазначеної ухвали та попросила повторно розглянути вищезазначене клопотання (вх. № М-1122 від 22.08.2024 року) та задовольнити його у повному обсязі, про що повідомити її у встановленому порядку. Лише після її неодноразових звернень до дізнавача ОСОБА_4 , керівництва ВП № 2, у тому числі останнього особистого звернення 03 грудня 2024 року до керівника сектору дізнання ВП № 2, на вечір того ж дня засобами електронного зв`язку у месенджері Телеграм їй надійшла копія постанови про відмову у задоволенні клопотання, датована 07 листопада 2024 року, за підписом старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_3 категорично не погоджується та просить скасувати її.

Скаржник в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час судового засідання була повідомлена належним чином, у поданій скарзі просила розглянути без її участі, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СД ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У ході розгляду скарги встановлено, що 31 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 із клопотанням, в якому зокрема просила повторно розглянути клопотання (вх. № М-1122 від 22.08.2024) та задовольнити його у повному обсязі, про що повідомити її у встановленому порядку.

Постановою дізнавача сектору дізнання СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1. ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно ж до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 2 ст. 220 КПК України слідує, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 07 листопада 2024 року, сектором дізнання відділення поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000250 від 02 травня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Розглядаючи по суті клопотання ОСОБА_3 від 22.08.2024 року, дізнавач дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові, слідчий суддя виходить із такого.

При цьому в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон наділяє правом, а не зобов`язує сторону обвинувачення вчиняти ті чи інші процесуальні дії під час здійснення досудового розслідування у рамках певного кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого (дізнавача) вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти в установлений КПК України строк.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2023р. по справі № 405/680/22.

Згідно з ч.ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на підходах, застосованих у рішеннях Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 та від 21.03.2023 у справі № 336/941/19, згідно з якими, в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначено, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя доходить висновку, що постанова про відмову у задоволенні клопотання не відповідає вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, оскільки взагалі не містить жодного обґрунтування з приводу відмови у задоволенні поданого клопотання.

Відтак, постанова підлягає скасуванню як немотивована, а отже, є такою, що не відповідає змісту ч. 5 ст.110 КПК України.

Одночасно, як було зазначено вище, в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а отже, не підлягає задоволенню вимога скаржника про зобов`язання уповноважених осіб відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області та дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за клопотаннями ОСОБА_3 (вх. № 707 від 24.05.2024 р., вх. № М-1122 від 22.08.2024 р.).

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного скарга підлягає задоволенню частково шляхом скасування оскаржуваної постанови.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 110, 220, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 07 листопада 2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 22 серпня 2024 року.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1