Справа 127/5216/25
Провадження 1-кс/127/2352/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000606 внесеного до ЄРДР 15.08.2024, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Михайлівка Михайлівського району, Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт № 0000606, відомості відносно якого 15.08.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Підготовче судове засідання суддею Вінницького міського суду призначено поза межами строку дії ухвали суду про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме після 24.02.2025, тому відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

В подальшому, реалізуючи свою протиправну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів маючи на меті здійснити їх збут, шляхом прямого продажу, ОСОБА_4 незаконно зберігала за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, з метою подальшого збуту.

Крім того, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 15.08.2024 о 14:01, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 продала ОСОБА_7 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у паперовому згортку, за грошову винагороду у розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень, які ОСОБА_7 перерахувала на банківську картку ОСОБА_4 АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 ».

Згідно висновку експерта № СЕ 19/102-24/16397-НЗПРАП від 10.09.2024, в наданій на дослідження кристалічній речовині бежевого кольору, міститься психотропна речовина PVP.

PVP відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

В досліджуваній речовині масою 0,4914 г, маса PVP становить 0,4099 г.

Окрім того, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на надання приміщення для незаконного вживання психотропних речовин, посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 15.08.2024 о 14:02 надала ОСОБА_7 приміщення квартири АДРЕСА_3 , для вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

Надалі, ОСОБА_7 , отримавши дозвіл від ОСОБА_4 на незаконне вживання психотропних речовин в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за допомого завчасно приготовленого одноразового шприца здійснила внутрішньовенно ін`єкцію особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи спільний умисел, спрямований на повторне, незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, незаконно придбали особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP.

В подальшому, реалізуючи свою протиправну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів маючи на меті здійснити їх збут, шляхом прямого продажу, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 незаконно зберігали за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, з метою подальшого збуту.

Крім того, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторний незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, 30.08.2024 о 15:58, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 продали ОСОБА_8 особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у паперовому згортку, за грошову винагороду у розмірі 100 (сто) гривень.

Згідно висновку експерта № СЕ 19/102-24/17350-НЗПРАП від 04.09.2024, в наданій на дослідження кристалічній речовині бежевого кольору, міститься психотропна речовина PVP.

PVP відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

В досліджуваній речовині масою 0,0228 г, маса PVP становить 0,0166 г.

27.12.2024 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку смт. Михайлівка Запорізької області Михайлівського району, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 1 ст. 317 КК України, тобто надання приміщення з метою незаконного вживання психотропних речовин.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- Рапортом оперуповноваженого СКП;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 15.08.2024;

- Протоколом обшуку від 15.08.2024;

- Протоколом огляду від 05.11.2024;

- Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 23.12.2024;

- Висновком експерта від 10.09.2024;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 26.12.2024;

- Протоколом огляду документу від 26.12.2024;

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Що стосується особи обвинуваченої ОСОБА_4 , а також обставин та ризиків встановлених за результатом проведення досудового розслідування:

- за результатом проведення досудового розслідування, слідчими зібрані вагомі докази про вчинення підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється (санкція статті передбачає позбавлення волі строком до 10 років);

- вік та стан здоров`я підозрюваної (37 років, відсутність тяжких захворювань);

- міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання, у тому числі наявність в неї родини й утриманців (підозрювана розлучена, веде аморальний спосіб життя, дітей на утримані не має);

Ризики:

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки добре знає їх (з метою зміни їх показів або повної відмови від них).

- існує велика вірогідність того, що підозрювана розуміючи тяжкість покарання що їй загрожує, у разі визнання її винною у інкримінованому їй злочині, почне переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно ОСОБА_4 26.08.2024 скеровано до суду обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, що свідчить про схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наведене прямо вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування до обвинуваченої іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання є недостатньо дієвим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, її репутацію та соціальні зв`язки;

- особиста порука не може бути застосована, оскільки у ОСОБА_4 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останню до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт є недостатньо суворим запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість вчинення кримінального правопорушення, а тому вона зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваною покладених на неї обов`язків під час такого запобіжного заходу.

В свою чергу, обрання до обвинуваченої іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, унеможливить завадити вказаному ризику.

Слід також зауважити, що застосування запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є тяжкість пред`явленої підозри/обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним).

Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений підозрюваним/обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, інкримінований підозрюваному/обвинуваченому, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

При цьому, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 Кримінального процесуального кодексу України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків. (потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v UnitedKingdom 14310/88, 28 жовтня 1994 року)зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченої, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_4 діяння та одночасної потреби у проведенні належного досудового розслідування, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, та подальшого обґрунтованого та справедливого судового розгляду, а крім того для забезпечення належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам та забезпечити належний судовий розгляд, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, а тому прокурор просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив слідчого суддю клопотання задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки вчинено тяжке кримінальне правопорушення, заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, зокрема обвинувачена може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, просила слідчого суддю відмовити в задоволенні даного клопотання.

Під час судового розгляду адвокат ОСОБА_5 підтримав заперечення обвинуваченої та просив слідчого суддю відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню направлено до суду, проте підготовче судове засідання не проведено, а строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого спливає.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам ухилитися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

З аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштована, неодружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Разом з тим, органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання наведено низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, що строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою закінчується 24.02.2025.

Враховуючи наведене, а також обставини кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 , наслідки в результаті кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що ризики в обґрунтування тримання під вартою обвинуваченого не зменшилися, тривають та ОСОБА_4 може ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що заставу визначеною ухвалою слідчого судді від 27.12.2024 слід залишити без змін у тому ж розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 квітня 2025 року включно.

Заставу, визначену ухвалою слідчого судді від 27.12.2024 залишити без змін у тому ж розмірі.

Строк дії ухвали визначити до 21 квітня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя