Справа № 136/178/25 провадження 1-кс/136/41/25
УХВАЛА

іменем України

25 січня 2025 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець, в режимі відео конференції, клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 23.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тарту, Естонія та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , яке мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №4 перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2024 № 63 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_4 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», який неодноразово продовжувався, призначено на посаду командира відділення командира машини взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 594 від 23.03.2024 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини молодшим сержантом ОСОБА_4 , командиром відділення командиром машини взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.04.2024 № 570 молодшому сержанту ОСОБА_4 , який самовільно залишив військову частину 20.03.2024, призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.03.2024 року № 92, призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового забезпечення, речового забезпечення з 20.03.2024.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.03.2024 № 82 молодшого сержанта ОСОБА_4 , вважати таким, що самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 з 20.03.2024 та зняти з усіх видів забезпечення зі сніданку з 21.03.2024 ( в оперативно тактичному групуванні «Херсон»).

Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України, окрім іншого, людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно до ст. 27 Конституції України, окрім іншого, обов`язок держави - захищати життя людини.

Кожен має право захищати своє життя та здоров`я, життя та здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, згідно до ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 року, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025 та триває по теперішній час.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, молодший сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, 23.01.2025 близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння відправився від місця свого проживання,що по АДРЕСА_1 до місцевого магазину, щоб придбати цигарки, та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин на фоні малозначного, нікчемного приводу, обумовленого на думку ОСОБА_4 образами зі сторони продавця вказаного магазину в сторону його співмешканки ОСОБА_7 , у останнього виник протиправний умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства із застосуванням предмета, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень - стартового пістолета марки «RetayG19 C», який має в своєму користуванні.

Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, близько 14 год. 40 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, цього ж дня ОСОБА_4 зайшовши до приміщення магазину ФОП « ОСОБА_8 », що розташований по АДРЕСА_1 , у присутності працівника закладу ОСОБА_9 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, переслідуючи умисел направлений на порушення громадського порядку, нехтуючи існуючими в суспільстві нормами поведінки, на ґрунті малозначного приводу, почав виражатися нецензурною лайкою, використовуючи ненормативну лексику, порушивши тим самим нормальну роботу торгівельного закладу та дістав з під одягу предмет ззовні схожий на пістолет, який був ним заздалегідь заготовлений яким почав розмахувати перед продавцем після чого з необережності випустив його з рук.

Після цього, ОСОБА_4 не зупиняючись на досягнутому, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю та зневажаючи існуючі правила і норми поведінки в суспільстві, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб підійнявши з підлоги пістолет, демонструючи свою перевагу над особою жіночої статі спрямував ствол пістолета у напрямку потерпілої ОСОБА_9 , та в грубій формі продовжував виражатися нецензурною лайкою, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка проявилась в демонстрації предмету, схожого на вогнепальну зброю, та в намірі його застосування, чим, маючи на меті залякування потерпілої, подавив її волю, тим самим використав спеціально пристосований та заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, створивши уявлення про реальну загрозу для життя та здоров`я ОСОБА_9 . Лише після появи власника магазину ОСОБА_8 , який з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , відібрав з його рук зазначений пістолет, та тим самим припинив протиправні дії останнього, який після цього залишив місце події.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вручено останньому 24.01.2025.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тарту, Естонія та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України.

Підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтовується наступними доказами:

- заявою ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 23.01.2025;

- показами потерпілої ОСОБА_9 від 23.01.2025;

- показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 23.01.2025;

- добровільною видачею та огляду предмета від 23.01.2025;

- протоколом перегляду відеозапису від 24.01.2025;

- визнання речовими доказами предметів від 23.01.2025 та 24.01.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час в органу досудового розслідування наявні підстави у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство приймає до уваги, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання за тяжкий злочин вчинений в умовах воєнного стану у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_4 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали застосуванню до нього даного запобіжного заходу, не хворіє.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Серед іншого, ризик переховування повинен оцінюватись в світлі обставин цього кримінального провадження, особистості підозрюваного, його майнового стану, а також соціальних зв`язків.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду а також в тому числі втекти на непідконтрольну Україні територію. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

На даний час підозрюваний ОСОБА_4 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який 20.03.2024 самовільно залишив місце розташування підрозділу, в районі АДРЕСА_3 . За вказаним фактом першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР розташованого у місті Миколаєві 13.05.2024 розпочате кримінальне провадження № 0001173 за ч. 5 ст. 407 КК України, досудове слідство у якому триває, однак повідомлення про підозру ОСОБА_4 не вручалось. Дана обставина сама по собі вказує на неналежну поведінку ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_4 офіційно не одружений, а тому соціальних факторів стримуючого характеру, які б перешкодили йому ухилятись від органів досудового розслідування та суду немає.

Так, ОСОБА_4 при цьому підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який вчинений в умовах воєнного стану, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення останній може впливати на свідка у даному кримінальному провадженні з метою зміни ним показань, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом.

Так, ОСОБА_4 при цьому підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, який вчинений в умовах воєнного стану, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення останній може впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, шляхом його вмовляння, залякування чи підкупу з метою подальшого спонукання його до перекручування або спотворення обставин, які йому відомі, зміни його показань у суді.

При цьому, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що свідок у цьому кримінальному провадженні в суді ще не допитувався, а тому наявність вказаного ризику є обґрунтованою.

Усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, при цьому, будучи без запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем який самовільно залишив військову частину що також підтверджує можливість останнього переховуватись від слідчого, прокурора та суду.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Без застосування вказаного запобіжного заходу запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливо. При цьому, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив його задовольнити, мотивуючи тим, що з урахуванням особи підозрюваного та тяжкості вчинення кримінального правопорушення застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не спроможне буде запобігти встановленим ризикам.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просив обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи, що даний запобіжний захід зможе забезпечити виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним.

Підозрюваний підтримав клопотання захисника стовно обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 затримано 23.01.2025, а 24.01.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

У судовому засіданні стороною захисту наведені у клопотанні ризики не спростовано.

Вирішуючи дане клопотання враховано також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідн до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який супроводжувався насиллям, характер та обставини його вчинення, вважаю, що розмір застави слід не визначати.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 23 січня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тарту, Естонія та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Визначити місцем тримання ОСОБА_4 під вартою приміщення гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 ) у відповідності до вимог Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженого Наказом МОУ № 394 від 03.11.2020.

Визначити строк дії ухвали суду до 23.03.2025 включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_12