Провадження № 11-сс/4823/175/25
Категорія - тримання під вартою Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

03 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_9 , про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Бахмацького району Чернігівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, який перебуває на службі на посаді картографа картографічного відділу військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, інвалідність ІІ групи, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 680 грн., з покладенням на підозрюваного обов`язків.

Строк дії покладених обов`язків встановлено до 19 травня 2025 року.

Приймаючи рішення слідчий суддя вказав на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 364 КК України, а також доведеності ризиків, передбачених п. п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, проте не доведеності ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, врахував дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є інвалідом ІІ групи, учасником бойових дій та має на утриманні неповнолітню дитину, а тому прийшов до висновку, що достатнім на даному етапі досудового розслідування буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. При визначенні розміру застави слідчий суддя зазначив про безпідставність визначення його розміру лише виходячи із суми заявлених позовних вимог, а тому врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та встановлені у судовому засіданні ризики, що обумовлено положеннями ч.4 ст. 182 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як таку, що ухвалена з порушенням вимог КПК України, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.05.2025 року, з визначенням застави, що становить 2 000 000 гривень.

Прокурор погоджується з висновками слідчого судді щодо встановлення підозри висунутої ОСОБА_6 як обґрунтованої, проте вважає, що поза увагою слідчого судді залишились ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а також обставини, які характеризують підозрюваного, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корупційного злочину,а це у подальшому виключає застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, можливість застосування яких залишається лише на підставі інституту угод. Апелянт переконаний, що реальність та невідворотність покарання вказують на реальність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, представник сторони обвинувачення, в супереч висновку слідчого судді, вважає наявним ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_6 проходив службу в органах ДСНС та за весь час набув знайомств з представниками різних соціальних верств, що може використати для перешкод кримінальному провадженню у будь-який спосіб, у тому числі шляхом незаконного впливу на свідків, зокрема, службових осіб військової частини НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_1 . За таких обставин, переконаний автор скарги, наявні усі підстави для застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більше того вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід не зможе в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, захисника та підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Як убачається з матеріалів судового провадження, в провадженні П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого умісті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 28.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 5 ст. 426-1, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України.

20 березня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2023 № 266 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації капітана ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду картографа картографічного відділу військової частини НОМЕР_1 .

Наказами командира військової частини НОМЕР_1 ряд солдатів та офіцерів зараховані до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначені на відповідні посади.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.01.2024, ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , розробивши план з незаконного збагачення окремих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , який полягав у створенні запасного командного пункту, за виконання обов`язків із охорони якого у складі нарядів військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 передбачалось нарахування та виплата додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Про Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

З метою реалізації вказаного злочинного плану командиром військової частини НОМЕР_3 підполковником ОСОБА_10 11.01.2024 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 10 «Про призначення сил та засобів на виконання бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.10.2023 № 2689т/ОКП», яким призначено особовий склад, що включений до сил та засобів Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Також цим наказом визначено запасним командним пунктом тиловий командний пункт, який розміщено в приміщенні на території складу зберігання техніки та паливно-мастильних матеріалів.

Відповідальним за організацію роботи на тиловому командному пункті, за організацію виконання заходів охорони, оборони та визначення особового складу, який залучатиметься, визначено картографа картографічного відділу капітана ОСОБА_6 .

Далі, відповідальний за організацію роботи на тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 , з метою реалізації спільного з командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 злочинного плану, спрямованого на зловживання останнім своїм службовим становищем в інтересах окремих військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , будучи відповідальним за організацію роботи на тиловому командному пункті, виконання заходів охорони, оборони та визначення особового складу, який залучатиметься до несення служби на тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_3 , достовірно знаючи, що військовослужбовці, а також сам ОСОБА_6 в наряди з охорони тилового командного пункту військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не заступали, проводячи цей час на власний розсуд, з метою створення підстав для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, підготував та подав на затвердження командиру військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 рапорти про виконання бойових спеціальних завдань особовим складом тилового командного пункту та складу ПММ за січень 2024 року (вх. № 127 від 31.01.2024), за лютий 2024 року (вх. № 321 від 29.02.2024), за березень 2024 року (вх. № 488 від 31.03.2024), за квітень 2024 року (вх. № 663 від 30.04.2024), за травень 2024 року (вх. № 822 від 31.05.2024), за червень 2024 року (вх. № 1010 від 30.06.2024) за липень 2024 року (вх. № 1186 від 30.07.2024) за серпень 2024 року (вх. № 1335 від 02.09.2024), за вересень 2024 року (вх. № 1499 від 30.09.2024) за жовтень 2024 року (вх. № 1699 від 31.10.2024), за листопад 2024 року (вх. №130 від 03.12.2024) на підтвердження факту заступання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та самого ОСОБА_6 в наряд з охорони тилового командного пункту, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

У свою чергу, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_10 , зловживаючи свої службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, за пособництва ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 у період з січня по листопад 2024 року в наряди з охорони тилового командного пункту військової частини не заступали, на підставі поданих ОСОБА_6 рапортів видав накази з адміністративно господарської діяльності від 05.02.2024 № 2, від 04.03.2024 № 30, від 03.04.2024 № 44, від 01.07.2024 № 75, від 05.08.2024 № 86, від 04.09.2024 № 97, від 09.10.2024 № 112, від 04.11.2024 № 119, від 03.12.2024 №130 на підставі яких службовими особами військової частини НОМЕР_1 , які не були обізнані про злочинні наміри командира військової частини підполковника ОСОБА_12 та відповідального за організацію роботи на тиловому командному пункті військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , безпідставно нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду за виконання обов`язків військової служби в наряді з охорони тилового командного пункту військової частини НОМЕР_1 , кожному з військовослужбовцях винагороду у відповідних розмірах , внаслідок чого державі, в особі військової частини НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частини НОМЕР_1 , спричинено збитки на загальну 1539668,77 грн., що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з кримінальним правопорушенням за яким йому повідомлено про підозру підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилається орган досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності усіх ризиків, якими обґрунтоване клопотання, то такі доводи знайшли своє підтвердження.

Ризик, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим з огляду на те, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази, таким чином є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 маючи авторитет серед підлеглих військовослужбовців та користуючись адміністративним впливом буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України ризик незаконного впливу на свідків, може мати місце шляхом використання можливості безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про відсутність ризику перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, продовжити кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 підозрюється у пособництві зловживанні службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки та заподіяння збитків на загальну суму 1 539 668,77 грн. Саме за його рапортами, згідно підозри, безпідставно нараховувалася та виплачувалася додаткова грошова винагорода за виконання обов`язків військової служби в наряді з охорони тилового командного пункту військової частини НОМЕР_1 особам, у тому числі і йому, які до несення служби не залучалися.

При тому, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій, інвалідом другої групи, підозрюється в корисливих протиправних діях, вчинених в умовах військового стану, під час проходження військової служби, у той час як цивільні громадяни допомагають ЗСУ, і мають значно менше грошове забезпечення ніж підозрюваний, яке отримував за місцем служби.

У рішеннях Європейського Суду з прав людини неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).

При цьому, 13 січня 2022 року Європейський Суд ухвалив рішення в справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

З урахуванням характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 обставин, за яких воно було вчинене, розміру заподіяної матеріальної шкоди, колегія суддів вважає, що підозрюваний заслуговує на запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 180 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 545 040 грн., з роз"ясненням обов`язків, передбачених кримінально-процесуальним законом.

Розмір застави в 2 млн. гривень колегія суддів вважає надміру великим, з огляду на ступінь участі ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, де він є пособником, розмір грошової винагороди, яку він одержав, не виконуючи обов`язків військової служби.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2025 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, скасувати.

До підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 364 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 19 травня 2025 року, з визначенням застави у 180 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 545 040, 00 грн.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15