ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1392/24 Справа № 212/1339/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 08 лютого 2024

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, українця, працює ТОВ "Версія Люкс" на посаді оператора верстата з ПК, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює ПРАТ "Криворізький хлібокомбінат №1" на посаді сторожа, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 ,

визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Костогризове, Каховського району Херсонської області, громадянина України, українця, працює АТ «Суха Балка» на посаді підземного електрослюсаря, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_3 ,

визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та виправдано за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно вироку суду першої інстанції, органом досудового слідства встановлено, що 30.12.2017 у ранковий час ОСОБА_10 дізнався що в ніч на 30.12.2017 невідомою особою було учинено крадіжку металевого елементу огорожі домоволодіння АДРЕСА_1 , володільцем якого є дідусь його знайомого ОСОБА_12 - ОСОБА_15 .

Цього ж ранку, приблизно о 10.45 годин 30.12.2017 ОСОБА_10 під час телефонного спілкування з місцевим мешканцем ОСОБА_16 , дізнався від останнього, що мешканець селища ОСОБА_17 , ранком 30.12.2017 намагався збути йому металеву трубу, однак той відмовив ОСОБА_18 .

Припустивши, що вказана труба могла бути елементом, викраденим з огорожі домоволодіння АДРЕСА_4 , ОСОБА_10 , запідозрив ОСОБА_18 у вчиненні крадіжки.

Цього ж вечора, 30.12.2017 ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та зустрівшись на території селища Верабове зі своїм знайомим ОСОБА_11 , поділився своїми міркуваннями з приводу підозри ОСОБА_18 у крадіжці чужого майна.

Погодившись з міркуваннями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 приблизно о 21.00 годині 30.12.2017 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_12 , з яким перебував у приятельських відносинах, та який в цей час, разом зі своїм приятелем ОСОБА_19 знаходився у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , встановленого на території гаражно-будівельного кооперативу «Ставки», по вулиці Водна в Покровському районі м. Кривого Рогу, з яким домовився про зустріч.

За встановленою з ОСОБА_12 домовленістю, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , на автомобілі «ВАЗ-21013» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 приблизно о 21.20 годин 30.12.2017 прибули до вищевказаного гаража, де їх очікували ОСОБА_12 та ОСОБА_19 .

Під час зустрічі, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступили між собою в попередню змову, направлену на спричинення ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів помсти вчинену ним крадіжку металевого елементу огорожі домоволодіння дідуся ОСОБА_12 - ОСОБА_15 .

Діючи з цією злочинною метою, співучасники злочину ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_19 , вечором 30.12.2017 року на цьому ж автомобілі «ВАЗ-210И» під керуванням ОСОБА_11 повернулися до селища Верабове в Покровському районі м. Кривого Рогу, де проїжджаючи автомобілем вулицями селища стали розшукувати ОСОБА_18 з метою реалізації задуманого злочину.

Приблизно о 22.00 годині, 30.12.2017 зазначені особи, проїжджаючи автомобілем ділянкою дороги поблизу домоволодіння №7 по вулиці Рафаеля селища Верабове, побачили ОСОБА_18 та зупинились.

Після цього, ОСОБА_10 в салоні автомобілю «ВАЗ-21013» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 взяв невстановлений слідством фрагмент металевої труби, а співучасник злочину ОСОБА_11 - невстановлену слідством дерев`яну биту, підшукавши собі таким чином знаряддя злочину.

Утримуючі підшукані знаряддя злочину у руках, співучасники злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також нічим не озброєний ОСОБА_12 , вийшли з салону автомобілю та підійшли до ОСОБА_18 .

Відразу ж після цього, співучасники злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на проїжджій частині ґрунтової дороги поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , реалізуючи свій заздалегідь обумовлений злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів помсти за вчинену ним крадіжку чужого майна, приблизно о 22.05 годин 30.12.2017 року, діючи спільно та погоджено поміж собою, підійшли до ОСОБА_18 , який перебував в положенні стоячи обличчям до них та підшуканими ними знаряддями злочину, а також кулаками і взутими ногами, почали бити потерпілого ОСОБА_18 , не переслідуючи за мету спричинити йому смерті.

Так, під час учинення зазначених протиправних дій, співучасники злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заздалегідь не розподіляючи між собою ролі, умисно завдали потерпілому ОСОБА_18 , кожен окремо:

ОСОБА_10 підшуканим ним металевим фрагментом труби - не менше ніж по одному удару в ділянки голови та лівої верхньої кінцівки, та численних ударів в область обох нижніх кінцівок;

ОСОБА_11 підшуканою ним дерев`яною битою - не менше ніж по одному удару в ділянки голови та лівої верхньої кінцівки, та численних ударів в область обох нижніх кінцівок;

ОСОБА_12 кулаками - не менше, ніж по одному удару в ділянку обличчя і верхньої лівої кінцівки, та взутими ногами - численних ударів в область обох нижніх кінцівок.

Від отриманої великої кількості ударів в область голови та кінцівок, потерпілий ОСОБА_18 не устоявши на ногах впав на землю.

Після цього співучасник злочину ОСОБА_11 , діючи на досягнення єдиної, погодженої з іншими співучасниками злочину спільної злочинної мети - умисного спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , з мотивів помсти за вчинену ним крадіжку металевого фрагменту огорожі, приблизно о 22.15 годин 30.12.2017, умисно завдав лежачому на землі потерпілому - не менше ніж по два удари підшуканою дерев`яною битою в область голови та нижніх кінцівок, а ОСОБА_10 віддавши підшуканий ним металевий фрагмент труби співучаснику злочину ОСОБА_12 , в цей же час, умисно завдав потерпілому ОСОБА_18 кулаками та взутими ногами не менше ніж по два удари в область обличчя та нижніх кінцівок, не переслідуючи за мету спричинити ОСОБА_18 смерть.

Після цього, приблизно о 22.20 годин, 30.12.2017 року співучасники злочину - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 припинили побиття ОСОБА_18 та автомобілем «ВАЗ-21013», під керуванням ОСОБА_11 разом з ОСОБА_19 , який не приймав участі в побиття ОСОБА_18 , з місця вчинення злочину поїхали, а потерпілий ОСОБА_18 підвівшись на ноги за допомогою свого знайомого ОСОБА_20 , який став очевидцем його побиття, разом з останнім, прослідував до домоволодіння ОСОБА_20 на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де впав на землю, та від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Таким чином, в результаті протиправних дій співучасників злочину ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , спрямованих на спричинення потерпілому ОСОБА_18 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів помсти, останньому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді: рани в тім`яно- потиличній ділянці ліворуч; синців навколо очей, крововилив в слизову оболонку верхньої губи ліворуч від умовної серединної лінії; множинних синців по зовнішній поверхні лівого плеча від верхньої до нижньої третини; синця в проекції лівого ліктьового суглоба з переходом на розгинальну поверхню верхньої третини лівого передпліччя; множинних синців по зовнішній поверхні правого стегна; синців по внутрішній поверхні обох стегон, в нижніх третинах, синців в проекції колінних суглобів; садна у верхній третині лівої гомілки; саден в середній третині лівої гомілки неправильно-прямокутної форми; множинних синців в середній третині лівої гомілки; синця в нижній третині лівої гомілки, в центральній частині якого садно розміром; у верхній та середній третинах правої гомілки поширеного синця; крововиливу в м`яких покровах тім`яно-потиличної ділянки ліворуч, крововиливу в лівий скроневий м`яз, розсіяних блідо-червоних крововиливів під м`якими мозковими оболонками, в тім`яно-потиличній ділянці ліворуч та в правій лобово-скроневій ділянці; уламкового перелом носових кісток; крововиливів під м`якими тканинами правої гомілки; перелому кісток правої гомілки, неповного перелом лівої великогомілкової кістки.

Згідно висновків судово-медичної експертизи трупу № 9 від 16.01.2018 та додаткової судово-медичної експертизи трупу № 9/1 (додатковий) від 01.02.2018, всі виявлені у потерпілого ОСОБА_18 тілесні ушкодження входять до комплексу «сполучена тупа травма голови та кінцівок», що відобразились у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, переломами кісток правої гомілки, численними синцями та саднами кінцівок, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_18 , що настала приблизно о 22.30 годин 30.12.2017, на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті сполученої тупої травма голови та кінцівок, у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, переломів кісток правої гомілки та численних поширених синців верхніх та нижніх кінцівок, яка ускладнилась розвитком травматичного шоку.

Досудовим розслідуванням злочинні дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Суд першої інстанції дослідивши всі докази по справі прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_10 , відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та не доведено факт участі обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

На вказане рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати. Визнати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити їм покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Вирішити питання речових доказів. Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 процесуальні витрати на користь держави, матеріальну та моральну шкоду.

Зазначає, що судом першої інстанції достовірно встановлено, що на момент спричинення обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , останній вже мав тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості від дій інших осіб, які при проведені медичних досліджень не були відокремлені одні від інших.

Крім того, суд спростовуючи покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 - очевидців побиття потерпілого ОСОБА_18 , приймає до уваги, як достовірні, лише покази обвинувачених: свідки не могли бачити побиття, тому що на вулиці не було зовнішнього освітлення, однак чомусь це не заважало обвинуваченим бачити трубу в руках потерпілого, отримані раніше тілесні ушкодження та відсутність крові на місці побиття; покази свідка ОСОБА_19 спростовуються тому що на правій верхній кінцівці у потерпілого будь-які тілесні ушкодження відсутні, проте покази обвинуваченого ОСОБА_10 що він наніс металевою трубою, удар по верхній частині правої руки потерпілого, суд вважає доведеними.

Так судом першої інстанції у вироку зазначено, що суд вважає доведеним той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 , 30.12.2017 року, близько 22-00 години, кулаком правої руки наніс потерпілому ОСОБА_18 удар в ліву щелепу, та підшуканим ним знаряддями злочину металевою трубою, удар по верхній частині правої руки та кілька ударів по стегну лівої ноги потерпілого.

Також, прокурор наголошує, що під час судового розгляду кримінального провадження, на питання головуючого судді, обвинуваченні вину визнавали частково, не погоджуючись з наданою правовою кваліфікацією їх діям за ч. 2 ст.121 КК України, а під час допиту в останньому судовому засіданні обвинуваченні змінили своє ставлення до вчиненого злочину та вину не визнали повністю. Вказані обставини свідчать про їх бажання уникнути кримінальної відповідальності, а вчинений ними злочин перекласти на інших осіб - свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , тому суду потрібно віднестись до показів обвинувачених критично.

Аналогічну за змістом апеляційну скаргу подано представником потерпілої ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю - доповідача, сторони по справі, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Разом з тим, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції достовірно встановлено, що на момент спричинення обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_18 , останній вже мав тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості від дій інших осіб, які при проведені медичних досліджень не були відокремлені одні від інших.

При цьому суд першої інстанції, обґрунтовуючи вказаний висновок посилається на показання свідків захисту ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Так, свідок ОСОБА_22 показала що ОСОБА_20 та ОСОБА_18 побили ОСОБА_24 та ОСОБА_23 . Однак під час допиту з`ясувалось, що побитим ОСОБА_18 свідок ОСОБА_22 не бачила бо він вкритий ковдрою спав, а потім, коли через деякий час повернувся та приніс горілку і закуску, тобто ОСОБА_18 міг і вставати і ходити..

Однак, свідок ОСОБА_23 уточнив та наполіг що ОСОБА_25 ні хто не чіпав. Суд першої інстанції зазначив у вироку навпаки: свідок уточнив, що дійсно ОСОБА_24 бив ОСОБА_25 кулаками раз або два, а Точія не трогали.

При цьому, висновок суду про наявність у ОСОБА_18 , раніше отриманих тілесних ушкоджень, в повному обсязі суперечить дослідженим в судовому засіданні доказам, та спростовується такими неупередженими джерелами доказів як висновки судово-медичних експертиз, відповідно до яких:

- виявлені ушкодження голови та кінцівок, що входять до комплексу «сполучена тупа травма голови та кінцівок», утворились прижиттєво, з урахуванням їх морфологічних особливостей та реактивних змін незадовго до настання смерті, не виключається можливість їх утворення в проміжок часу між 30.12.2017 р. - 31.12.2017 р.

- тілесні ушкодження виявлені у потерпілого виникли прижиттєво в короткий термін відносно одне одного, незадовго до настання смерті;

- тілесні ушкодження спричинені в короткий термін часу, одне за одним, послідовність їх спричинення встановити неможливо.

Таким чином, висновок суду, що на момент подій, інкримінованих обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_18 мав тілесні ушкодження в повному обсязі спростовані дослідженими доказами, а надана їм судом оцінка є невірною.

Крім того, суд першої інстанції спростовуючи покази свідка ОСОБА_21 та допитаних свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 - очевидців побиття потерпілого ОСОБА_18 , приймає до уваги, як достовірні, лише покази обвинувачених, у зв`язку з тим, що свідки не могли бачити побиття, тому що на вулиці не було зовнішнього освітлення, однак чомусь це не заважало обвинуваченим бачити трубу в руках потерпілого, отримані раніше тілесні ушкодження та відсутність крові на місці побиття; покази свідка ОСОБА_19 спростовуються тому що на правій верхній кінцівці у потерпілого будь-які тілесні ушкодження відсутні, проте покази обвинуваченого ОСОБА_10 що він наніс металевою трубою, удар по верхній частині правої руки потерпілого, суд вважає доведеними.

Колегія суддів, зазначає, що не зважаючи на фактичні обставини, перелічені у вироку суду докази вини обвинувачених: покази свідка ОСОБА_21 , протоколів слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 - які, чітко, кожен окремо надали покази та беззаперечно вказали що побиття потерпілого ОСОБА_18 скоїли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначивши час, місце та спосіб вчинення обвинуваченими злочину, внаслідок якого настала смерть потерпілого, - суд безпідставно зробив висновок про відсутність в діях обвинувачених в їх діях складу кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції не зазначив, чому саме він визнав допустимим доказом показання з чужих слів, враховуючи що свідок ОСОБА_22 надавала покази зі слів свідка ОСОБА_20 , який був допитаний судом і зазначених показів не надавав. Тим самим суд не врахував обов`язкових вимог щодо допустимості показів з чужих слів, а саме: переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень; довіри щодо їх достовірності; можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення.

Також, у вироку судом першої інстанції достовірно встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 ….. Тобто, суд вказує саме про причетність усіх трьох обвинувачених до побиття ОСОБА_18 30.12.2017. В той же час робить висновок про непричетність ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до вказаних подій.

Суд першої інстанції вважає доведеним факт нанесення ударів ОСОБА_10 в область стегна лівої ноги (а відповідно до висновків судово-медичних експертів переломи кісток лівої ноги, у сукупності з іншими тілесними ушкодженнями, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_18 ), однак безпідставно та необґрунтовано зазначає про відсутність в його діях складу злочину.

Колегія суддів зазначає, що суд роблячи висновок, щодо однакових показів свідків, щодо положення потерпілого та кількості нанесених ударів, якщо свідок ОСОБА_19 «відтягував» обвинувачених від потерпілого, а свідок ОСОБА_20 з`явився вже в кінці побиття та його битою почав бити ОСОБА_12 , від вказаних ударів «він аж присів». Суд не прийняв до уваги, що перебуваючи в таких умовах, свідку ОСОБА_20 було дуже проблематично чітко контролювати положення потерпілого ОСОБА_18 і кількість нанесених йому ударів.

Таким чином, даючи вказані покази, свідки надавали відомості про обставини які вони сприймали чи могли сприймати особисто. Крім того потерпілий ОСОБА_18 , під час нанесення йому ударів битою та трубою, міг, та навіть повинен був ухилятися від ударів.

Крім того, за висновками суду тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 , які стали безпосередньою причиною його смерті, були спричинені на місці знаходження трупа у дворі домоволодіння АДРЕСА_1 (аркуш вироку 29).

Обґрунтовуючи такий висновок, суд зазначає, що експертизою встановлено, що переломи обох великогомілкових кісток призводять до порушення опорної здатності нижніх кінцівок, тобто, після їх виникнення потерпілий не міг самостійно пересуватись, навіть зі сторонньою допомогою, спираючись на нижні кінцівки.

В той же час, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , надаючи покази, пояснив що місце побиття знаходилось приблизно в 7 метрах від його домоволодіння і він практично на собі тягнув ОСОБА_18 до лавки встановленої біля хвіртки паркану домоволодіння. Однак суд вказані обставини проігнорував.

Також, колегія суддів вивчивши матеріали справи, вказує, що покази свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 послідовні та логічні, узгоджуються між собою в найменших деталях і також підтверджуються показами свідка ОСОБА_21 , який також став очевидцем побиття ОСОБА_18 .

Усі висновки проведених СМЕ трупа ОСОБА_18 чітко вказують, що весь комплекс нанесення тілесних ушкоджень відбувся в короткий проміжок часу, таким чином одна людина, як на це наполягають в своїх показах обвинувачені, не могла цього зробити. Крім того смерть потерпілого настала не в результаті удару кайлом по голові, що також чітко відображено в висновках СМЄ. Таким чином, зазначені висновки, чітко вказують, що побиття потерпілого вчинила група осіб і вказані висновки спростовують покази обвинувачених.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 411 цього Кодексу судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає викладені в ухвалі порушення істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 08 лютого 2024 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді