Номер провадження: 11-кп/813/1588/25
Справа № 523/1063/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

В Суворовському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді кримінальні провадження №0001597 справа№523/1063/25 та № 0000071 справа №523/3389/25 які ухвалою суду об`єднані в одне кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.05.2025 року, з визначенням розміру застави, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Рішення суду мотивоване наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою зменшити суму застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування не ухилявся від слідства, має цивільну дружину та неповнолітню дитину, а також місце проживання, добровільно повернув потерпілим частину викраденого майна, вважає визначений розмір застави непомірним для нього.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

В судове засідання апеляційного суду учасники провадження не з`явились, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 , який наразі утримується під вартою, не висловив бажання приймати участь у розгляді його апеляційної скарги особисто.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК України, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, а також, задовольнивши клопотання прокурора, погодився із наявністю раніше встановлених та вказаних в клопотанні прокурора ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, суд при прийнятті рішення врахував особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює та має певні стійкі соціальні зв`язки.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , а також існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливого вчинення кримінального правопорушення, виправдовують продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Що стосується посилань обвинуваченого щодо визначення непомірного розміру застави, колегія суддів зауважує на наступному.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

Водночас, на підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя, суд вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують судна такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, врахував специфіку та суспільну небезпеку інкримінованого злочину, відомості про особу підозрюваного, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, інкримінований злочин вчинив у період невідбутої судимості, повторно та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, що посягає проти власності, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, та дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд, вважає, що визначений розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень, буде з одного боку утримувати обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний йому запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Більш того, розмір застави визначений в межах, передбачених п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України.

Що стосується тверджень обвинуваченого відносно того, що він має місце проживання, а також цивільну дружину та неповнолітню дитину, апеляційний суд приймає їх до уваги, однак наявність вказаних обставин не свідчить жодним чином про необґрунтованість оскаржуваної ухвали, окрім того зазначена обставини не спростовують наявності встановлених ризиків у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 196, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4