ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

?прокурора ОСОБА_3 ,

?обвинуваченого ОСОБА_4 ,

?потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000516 від 02.07.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, Херсонського району, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом

1. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 102.07.2024 року у період з 09:50 по 10:00 годину достеменно знаючи, що в Україні діє режим воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», який розташований в ПВКФ «Торговий дім В. Безпоясного» за адресою: вул. Свободи, 86-А, смт. Білозерка Херсонського району Херсонської області, користуючись тим, що власник мобільного телефону залишив дану річ на полиці у відділі господарських товарів, переслідуючи прямий злочинний умисел та корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю володільця мобільного телефону, таємно, шляхом вільного доступу, з полиці, яка розташована у торгівельній залі магазину, викрав майно, яке належало потерпілій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон білого кольору торгової марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A53», вартість якого згідно з висновком експерта товарознавчої експертизи станом на 02.07.2024 року становить 8099 грн 40 коп.

2. Стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною четвертою ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІ. Докази, що досліджені Судом у судовому засіданні

3. Визначаючи обсяг доказів, які мають досліджуватись під час судового розгляду цього кримінального провадження, Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, яка полягала у застосуванні спрощеного порядку дослідження доказів, передбаченого частиною третьою ст. 349 КПК, із зазначених підстав ухвалив:

визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються,

допитати обвинуваченого,

дослідити документів, що підтверджують процесуальні витрати,

дослідити матеріали, що характеризують обвинуваченого.

4. При цьому Суд зважає на висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 349 КПК, який полягає в тому, що повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому він обвинувачується, правових наслідків розгляду доказів за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КК. (постанова ВС 02.02.2021року у справі №640/4713/19, провадження № 51-2155 км 20)

5. Суд, дотримуючись вищезазначених висновків Верховного Суду, у судовому засідання роз`яснив обвинуваченому у доступній, чіткій та конкретизованій формі суть даної норми з метою однакового, правильного і точного розуміння ним її змісту та переконався у добровільності його позиції.

6. Під час допиту обвинуваченого і встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений зазначив, що 02.07 зайшов в Аврору за спіраллю від комарів, у Аврорі цього не було. Пішов у АТБ-магазин скупитись, помітив телефон, взяв, не подумавши, що треба когось повідомити про знахідку. По дорозі додому усвідомив свої дії, збирався піти в поліцію, але працівники поліції приїхали раніше, показали відео. Бачив, що телефон сенсорний, лежав екраном доверху. Поліція приїхала приблизно за пів години після події. Коли брав телефон, то подумав, що "Знайшов телефон, думав буде мені новий." Телефон повернуто, з потерпілою примирилися.

7. На переконання Суду, обвинувачений повністю розуміє суть обвинувачення, підтвердив обставини правопорушення, повністю визнав вину, позиція обвинуваченого щодо визнання вини є добровільною.

ІІІ. Мотиви Суду та оцінка доказів

11. За змістом приписів частини першої ст. 368 КПК України Суд ухвалюючи вирок, перш за все повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; а згодом вирішити інші питання, що передбачені цією статтею.

12. Відповідно до пункту 13 частини першої ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом;

13. Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності повинні давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу злочину, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, у зв`язку з чим конкретність викладення фактичних обставин у кримінальному провадженні, а отже, і обвинувачення особи, не повинно викликати сумнівів. (постанова ККС ВС від 04 липня 2023 року у справі № 127/12269/20 (провадження № 51-1602км23))

14. Виходячи з вище наведеного, саме співвідношення фактичних обставин встановлених судом через дослідження доказів, з обставинами, які виписані у формулюванні обвинувачення і доведені в належній правовій формі з дотриманням визначеної правової процедури до сторони обвинувачення має дослідити суд під час розгляду кримінального провадження і зробити відповідні висновки щодо винуватості особи або ні.

15. Кримінальна відповідальність за частиною четвертою ст. 185 КК України настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану.

16. Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, тощо. Розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи. Вказана позиція визначена постановою Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності». (постанова ККС ВС від 07.06.2018 року у справі №477/2255/16-к (провадження № 51- 3110 км 18))

17. Відповідно до частини першої ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

18. За змістом з приписів частини першої ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

19. Згідно з приписами частини першої ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

20. Отже, Суд, проаналізувавши показання обвинуваченого (пункт 6), оцінивши докази відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку, що:

обставини обвинувачення, що наведені в обвинувальному акті стороною обвинувачення (пункт 1), підтверджуються обвинуваченим в повному обсязі,

кваліфікація інкримінованого обвинуваченому діяння відповідає встановленим обставинам кримінального правопорушення,

винуватість обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доведена у повному обсязі,

стороною обвинувачення дотримано стандарт доказування «поза розумним сумнівом».

ІV. Призначення покарання

21. Санкцією частини четвертої ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до семи років.

22. Під час судового розгляду Суд встановив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 66 КК України це щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину.

24. Під час судового розгляду Суд не встановив обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно частин першої ст. 67 КК України.

25. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги, та враховує:

- ступень тяжкості правопорушення - згідно із статтею 12 КК інкриміноване діяння відноситься до тяжкого злочину;

- особу обвинуваченого його вік; матеріальний стан не працевлаштований; позитивну характеристику з місця проживання; також те, що він не перебуває на диспансерному обліку у нарколога та психіатра; раніше не судимий.

26. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

27. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.

28. Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.

29. У зв`язку із викладеним, Суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

30. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та запобіганню скоєнню ним нових злочинів.

31. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

32. Проте Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

33. В цій ситуації відіграє значення і позиція сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК в правовідносинах, що розглядаються.

34. Суд, враховує позицію сторони обвинувачення, висловлену під час дебатів, позицію сторони захисту і вважає, що наведені аргументи в своїй сукупності є підставою для застосування до обвинуваченого статті 75 КК, що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненим діянням та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

35. У зв`язку зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

V. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

36. Цивільний позов по справі не заявлявся.

37. Рішення про речові докази необхідно прийняти відповідно до статті 100 КПК.

38. Процесуальні витрати по справі за проведення експертизи покладаються на обвинуваченого відповідно до статті 124 КПК.

39. Рішення щодо скасування арешту майна необхідно прийняти відповідно до ст. 174 КПК України.

40. Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його застосування Суд не вбачає.

З цих підстав,

керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392, 393, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

2. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

3. Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 :

3.1. періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

3.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4. Початок іспитового строку ОСОБА_4 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

5. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирати.

6. Речові докази: мобільний телефон білого кольору торгової марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY A53», залишити у власника.

8. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 320,00 грн (триста двадцять гривень 00 коп.) процесуальних витрат на користь судового експерта ОСОБА_6 за проведення експертизи (висновок судово-товарознавчої експертизи №333/24 від 03.07.2024 року).

9. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

10. Прокурор, обвинувачений мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

11. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

12. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1