Справа № 632/306/24
провадження № 1-кп/632/44/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000271 від 21.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4362 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває вище згадане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000271 від 21.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4362 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2024 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) на обговорення учасників судового провадження поставлені питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта (ч. 2 ст. 314 КПК України) та вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду (ч. 2 ст. 315 КПК України).

Прокурор ОСОБА_3 доповів про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, оскільки це процесуальне рішення складене відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акта прокурору не має, кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Харківської області, підстав для закриття провадження, його зупинення не встановлено, угода з обвинуваченим не укладалась. Таким чином, немає процесуальних перешкод для призначення судового розгляду в цьому кримінальному провадженні.

Водночас, прокурор просив доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

У свою чергу, сторона захисту проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта заперечувала.

При цьому, захисник адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із відповідною письмовою заявою (клопотанням) із якої вбачається, що згідно п. 13. ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Згідно вимог ч. 4. ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, зокрема має

містити, викладання фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, згідно ст.377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.

Вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору за наступних підстав:

1. Про вручення обвинувального акту мені стало відомо від підзахисного.

Прокурором при складанні та врученні обвинувального акту не враховано задоволене

клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення всієї поштової кореспонденції засобами національного оператора поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованими листами з описом вкладення та повідомленням про вручення поштового відправлення (формою Ф119), за адресою 61201, Харків, а/с2288, при цьому без застосування кур`єрської доставки, адже за 3 роки військового стану, вже декілька разів мною змінено місця постійного робочого місця адвоката у зв`язку з руйнуваннями обумовленими влучанням.

В порушення вимог ст.291 КПК України, не врахувавши клопотання - про поштові відправлення із зазначенням адреси, та клопотання про залучення мене в якості захисника, в обвинувальному акті взагалі не зазначено дані щодо адреси поштового направлення відносно захисника ОСОБА_6 та інших захисників. Така ситуація вказує на формування у суду думки щодо взагалі відсутності адресів у захисників відносно яких також мали б вчинятись певні процесуальні дії, зокрема щодо направлення обвинувального акту та інших процесуальних документів що породжують відповідні права та обов`язки для сторін.

Наразі, мною, як захисником, не отримано примірник обвинувального акту, та не відомо чи взагалі направлявся він мені за адресою, вказаною у клопотанні-скарзі у встановленому порядку засобами поштового зв`язку національного поштового оператора «Укрпошта» рекомендованим листом з описом вкладення та єдиним належним доказом такого відправлення-повідомленням про вручення поштового відправлення Ф119 (зворотнє повідомлення), у зв`язку із чим прошу суд перевірити зазначені обставини.

Додатково слід зазначити, що упродовж всього досудового розслідування до моменту його закінчення, мені від органу досудового розслідування не надсилалось жодного поштового відправлення у встановленому законом порядку.

2.При складанні обвинувального акту слідчим не виконанні вимоги ч. 4 ст. 110, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Зокрема, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, лише копіюючи текст висунутого повідомлення про підозру. У зв`язку з чим, сторона захисту позбавлена можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з тексту самого обвинувального акту, виклад фактичних обставин справи стосовно вчинення злочину, повністю не відповідає формулюванню обвинувачення за предметом злочину, складом суб`єктів злочину, спрямованістю злочинного умислу, не враховано і склад злочину у вигляді прояву суб`єктивної сторони злочинної форми вини у вигляді прямого умислу. Не встановлено та не описано відсутність факту вчинення таких дій під впливом певних обставин. Є неконкретним, таким, що не дає можливості захисту чітко розуміти якими саме діями конкретно обвинуваченої вчинено кримінальне правопорушення, у формулюванні обвинувачення присутні мовні словосполучення, які неможливо інтерпретувати у конкретні дії особи. Не зазначено, у який саме спосіб слідством встановлено причетність саме обвинуваченого до скоєння кримінального правопорушення за заначеною кваліфікацією. Таким чином вважаю, що саме обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 4362 КК України, прокурором у відповідності до вимог закону не висунуто, а лише скопійовано повідомлення про підозру. Зазначене підтверджується і самим прокурором у тексті формулювання обвинувального акту на сторінках (сторінки доречи не пронумеровано) 13, 14, 20, де зазначено, що ОСОБА_4 саме підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, а обвинувачення не є сформованим та обґрунтованим.

3. Стороною обвинувачення була порушена презумпція невинуватості, закріплена в п. 2 ст. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є одним із найважливіших елементів справедливого кримінального процесу, а саме: слідчим чи прокурором у тексті обвинувального акту застосовано речення щодо мотивів та реалізації злочинного умислу (стор. 12, 15, 16). Крім того, не відомо з яких підстав, прокурор зазначив про повторність, переймаючи на себе функції суду, адже на думку сторони захисту елементу повторності в діях ОСОБА_4 взагалі немає, та прокурор підміняє визначення тривалості на повторність.

4. У сторони захисту відсутня інформація щодо направлення, у відповідності до задоволеного клопотання захисника, обвинувального акту та реєстру матеріалів захиснику ОСОБА_6 за адресою 61201, м.Харків, а/с 2288.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За приписами ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення

і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, звертає увагу, що Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2016 року по справі № 5-328кс16, зробив наступний висновок про те, що п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення.

Також, Суд звернув увагу, що найбільш важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини свідчить, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Таким чином, вказані недоліки обвинувального акту, на думку сторони захисту є суттєвими та такими, що не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді, згідно ст. 338 КПК України, та у подальшому можуть негативно вплинути на ефективність захисту обвинуваченого і реалізацію цього процесуального права, що в будь-якому випадку призводить до порушення розумних строків судового розгляду, які гарантуються нормами ст. ст. 17, 20, 28 КПК України.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право у підготовчому засіданні повернути акт прокурору.

З огляду на викладене, сторона захисту вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 291 КПК України, у зв`язку із чим судовий розгляд на його підставі призначений бути не може, а обвинувальний акт повинен бути повернутий прокурору для усунення недоліків.

У судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_4 , так і його захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 підтримали зазначену заяву (клопотання) захисника ОСОБА_6 із наведених у ній підстав та просили її задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви (клопотання) заперечував пославшись на її необґрунтованість, наголосив, що зміст обвинувального акта повністю відповідає вимогам ч. 2 - ч. 4 ст. 291 КПК України, зокрема у ньому зазначені виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

До обвинувального акта доданий реєстр матеріалів досудового розслідування.

Вказані документи були належним чином вручені та направлені усім учасникам процесу (підозрюваному та його захисникам), про що надав відповідні підтвердження під час судового розгляду. Надав для огляду конверти, що були не вручені адвокатам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та які повернулися. Зазначив, що сованні були обізнані про вказані процесуальні рішення, а неотримання процесуальних документів, це стратегія захисту, т.я. на виклики останні не з`являються, та кореспонденцію не отримують.

Щодо кваліфікації дій ОСОБА_4 , то належну правову кваліфікацію діям останнього, надасть суд при винесенні остаточного рішення після дослідження доказів.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що допущено порушення принципу презумпції невинуватості в обвинувальному акті, де застосовано, на думку захисника, речення щодо мотивів та реалізації злочинного умислу, вважає, що також, лише після безпосереднього дослідження судом документів, буде надана правова оцінка щодо мотивів та реалізації злочинного умислу.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

За змістом ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 КПК України; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 статті 284 КПК України; 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України; 4) направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

За наслідками підготовчого судового засідання судом встановлено, що угоди до суду не надходили, про їх укладення суд не повідомляли і сторони кримінального провадження.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 5-8, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КПК України, або його зупинення, передбачених ст. 335 КПК України, судом не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Харківської області.

Щодо заяви (клопотання) захисника ОСОБА_6 , яку було підтримано обвинуваченим та усіма іншими адвокатами, про повернення обвинувального акта прокурору з підстав порушення ст. 291 КПК України, зміст якої наведений вище, суд виходить із такого.

Згідно із ч. 3 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків та порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд та які не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України.

До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Тож суд враховує, що визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора.

До того ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому об`ємі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування.

При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000271 від 21.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4362 КК України, містить відомості, що передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, він підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Таким чином, на думку суду, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України усі необхідні відомості обвинувального акта, направленого до суду у цьому кримінальному провадженні, зазначені у його тексті слідчим та прокурором, який затверджував зазначений акт, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які орган досудового розслідування вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення.

У реєстрі матеріалів до обвинувального акта викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

Щодо дублювання викладу обставин кримінального правопорушення у формулюванні обвинувачення, суд зазначає таке.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 273/1053/17). В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими. До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (частина 2 статті 337, статті 338 340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3 статті 337 КПК України). В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдувальний вирок.

Особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Отже, посилання сторони захисту на те, що розділи обвинувального акта «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» є повністю про дубльованими з повідомлення про підозру, що виклад фактичних обставин справи стосовно вчинення злочину, повністю не відповідає формулюванню обвинувачення за предметом злочину, складом суб`єктів злочину, спрямованістю злочинного умислу, не враховано і склад злочину у вигляді прояву суб`єктивної сторони злочинної форми вини у вигляді прямого умислу. Не встановлено та не описано відсутність факту вчинення таких дій під впливом певних обставин. Є неконкретним, таким, що не дає можливості захисту чітко розуміти якими саме діями конкретно обвинуваченої вчинено кримінальне правопорушення, у формулюванні обвинувачення присутні мовні словосполучення, які неможливо інтерпретувати у конкретні дії особи. Не зазначено, у який саме спосіб слідством встановлено причетність саме обвинуваченого до скоєння кримінального правопорушення за заначеною кваліфікацією, є неспроможними, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування.

Формулювання обвинувачення, на думку суду, викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі підготовчого судового засідання, під час якого фактичні обставини справи не досліджуються.

Незгода сторони захисту із викладом фактичних обставин, формулюванням обвинувачення за своїм змістом є запереченням проти нього, розгляд яких може бути здійснений на етапі судового розгляду кримінального провадження.

Щодо неотримання захисником ОСОБА_6 обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, то відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Судом встановлено, що підозрюваним ОСОБА_4 власноруч від прокурора 08.02.2024 отримано обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, про що міститься відповідна розписка в матеріалах справи.

А захисникам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вказані документи направлені кур`єрською доставкою засобами ПАТ «Укрпошта» 09.02.2024.

Адвокатом ОСОБА_8 кореспонденція отримана, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення від 15.02.2024, а адвокатами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ні, з повідомленням, що на неодноразові відвідування кур`єра зазначеної адреси останні за зазначеною адресою відсутні, на вказані телефони не відповідають, хоча, на попередньому судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 зазначав щодо поштового відправлення, що йому не надходило поштової кореспонденції від слідчої чи прокурора у цьому КП, а поштову кореспонденцію він отримує регулярно, зокрема від суду на актуальну на той час поштову адресу (61201, м.Харків, вул. Клочківська, 366).

Таким чином, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, окрім цього, прокурором дотримано вимоги ст. 293 КПК України, у зв`язку з чим суд не вбачає обґрунтованих підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а тому відмовляє у задоволенні даної заяви (клопотання).

Відтак, підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

За відсутності обставин, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, суд відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000271 від 21.10.2022.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених КПК України, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

За змістом частин 1, 2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Досудова доповідь складається щодо особи, окрім іншого, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Отже, відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Таким чином, беручи до уваги, що у підготовчому судовому засіданні жодних обставин, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не встановлено, суд під час підготовки до судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні для підготовки судового розгляду дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314 317 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви (клопотання) захисника адвокат ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 4362 КК України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово на 1100 годину 26 березня 2025 року в приміщенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області за адресою: Харківська область, Лозівський район, місто Златопіль, вулиця Соборна, 18.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Роз`яснити учасникам провадження право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмових клопотань.

Доручити представнику персоналу органу пробації підготувати у розумні строки досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1