Справа № 156/1438/24
Провадження № 1-кп/156/35/25
ВИРОК

Іменем України

12 лютого 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Іваничі кримінальне провадження за № 0000742 від 17 серпня 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Литовеж, Іваничівського району Волинської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), перебуває на посаді старшого стрільця 1 відділення охорони 2 взводу охорони та оборони роти охорони, розлученого, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: постановами Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2024, 22.02.2024 та 26.02.2024, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні дій психологічного, економічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, а саме матері ОСОБА_5 , в період часу з 13 червня 2024 року по 10 листопада 2024 року, що виразилося у тому, що проживаючи спільно, ОСОБА_4 зловживав алкоголем та поводився агресивно, висловлювався нецензурно i влаштовував дебоші, штурхав, давав стусани, байдуже ставився до побутових потреб i лікування матері, відмовлявся купляти їй ліки та харчі, належним чином не піклувався, виявляв бездіяльність на тлі потреби особливого догляду за хворою матір`ю, з`їдав запаси харчів під час пияцтва, словесно погрожував, знецінював, вимагав грошові кошти на власні потреби, принижував її честь та гідність, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи при наступних обставинах.

Так, 13 червня 2024 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного, економічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: безпричинно вчинив сварку під час якої чіплявся, ображав її нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, штовхав за плечі, шарпав за одяг, вимагав грошові кошти на власні потреби, чим спричинив потерпілій фізичних та психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Крім цього, 10 липня 2024 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: безпричинно вчинив сварку під час якої чіплявся, ображав її нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, штовхав в плечі, груди, шарпав за одяг, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, 16 серпня 2024 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного, економічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: поводився агресивно, влаштовував дебош, безпричинно чіплявся, ображав її нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, штовхав за плече, забрав у неї пенсію, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, на початку вересня 2024 року в точно невстановлену дату близько 19-20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: безпричинно вчинив сварку під час якої голосно кричав, ображав її нецензурними висловлюваннями, заставляв відчувати себе неповноцінною, принижував людську честь та гідність, штовхав за плечі, груди, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, в середині вересня 2024 року в точно невстановлену дату близько 19-20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного та фізичного, економічного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: поводився агресивно, висловлювався нецензурно, влаштував дебош під час якого голосно кричав, чіплявся, ображав її нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, штовхав за плечі, груди, давав стусани, байдуже ставився до побутових потреб матері, відмовлявся купувати їй ліки та харчі, тобто належним чином не піклувався, виявляв бездіяльність на тлі потреби особливого догляду за хворою матір`ю, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, в кінці вересня 2024 року в точно невстановлену дату близько 19-20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: безпричинно вчинив сварку під час якої голосно кричав, принижував її нецензурними висловами, знецінював її як людину, перешкоджав її активному соціальному функціонуванню як особистості, штовхав за плечі, груди, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, 06 жовтня 2024 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного, економічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: поводився агресивно, безпричинно вчинив сварку під час якої голосно кричав, чіплявся, ображав її нецензурними висловлюваннями, знецінював, принижував людську честь та гідність, байдуже ставився до побутових потреб i лікування матері, відмовлявся купувати їй ліки та харчі, притому сам з`їдав харчі під час пияцтва, псував двері, бив скло, штовхав за плечі, груди, шарпав, вимагав грошові кошти на власні потреби, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, 18 жовтня 2024 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного, економічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: прийшов у кімнату потерпілої, де остання відпочивала i безпричинно вчинив сварку, під час якої голосно кричав, вимагав грошові кошти на власні потреби, ображав потерпілу нецензурними висловлюваннями, фізично тілесних ушкоджень не робив, але штовхав її, давав стусани, від чого були синці та садна, принижував людську честь та гідність, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, в кінці жовтня 2024 року в точно невстановлену дату близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного, економічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: повернувшись додому відразу зайшов у кімнату, де потерпіла відпочивала та безпричинно вчинив сварку, під час якої голосно кричав, вимагав грошові кошти на власні потреби, штурхав, давав стусани, ображав її нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Крім цього, на початку листопада 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи ix суспільно - небезпечні наслідки i бажаючи настання таких наслідків, вчинив умисні дії психологічного, економічного та фізичного насильства відносно своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: зайшовши у кімнату потерпілої, відразу безпричинно вчинив дебош, скандал, виявляв агресивність, голосно кричав, висловлювався нецензурно, штовхав за плечі, груди, від чого були синці та садна, принижував людську честь та гідність, вимагав грошові кошти на власні потреби, чим спричинив потерпілій фізичні та психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Таким чином, внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , що виразилися у систематичному психологічному, фізичному, економічному насильстві щодо матері - ОСОБА_5 , в останньої, в той період, що відноситься до часу вчинення проти неї правопорушення, зафіксовані стійкі психологічні зміни у її емоційному стані i індивідуально-психологічних проявах. Також підтверджується наявність в структурі особистості ОСОБА_5 функціональних відхилень, типологічної розбалансованості із субдепресивним афектом, підвищеною тривожністю, іншими емоційно-вольовими зниженнями на тлі психогенно-обумовлених переживань. Наявні зміни в емоційно-вольовій i особистісній сфері потерпілої ОСОБА_5 стоять у причинно-наслідковому зв`язку з діями сина ОСОБА_4 та перешкоджають активному соціальному функціонуванні її як особистості.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, економічного та фізичного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , незважаючи на те, що вказував, що фактично визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення у своїх показав стверджував, що завжди матері допомагає, годує, купляє ліки, раніше коли був на військовій службі, а в подальшому підробляв на різних роботах передавав гроші, приносив додому їсти. Визнав, що інколи висловлювався нецензурно до матері, ображав, однак не зі зла.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим обставин вчинення кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, при викладених вище обставинах, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. У матеріалах кримінального провадження є заява про проведення судового засідання без її участі, у зв`язку із станом здоров`я. У заяві також зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 без позбавлення волі, однак з можливістю проходження обвинуваченим лікування. Суд, на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив за можливе проводити судовий розгляд за відсутності потерпілої.

Разом з тим, незважаючи на заперечення обвинуваченим обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, суд вважає, що його вина в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а саме:

Відповідно до ч.11 ст.615 КПК України суд використовує як доказ показання, отримані під час допиту потерпілого у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, оскільки відповідно до вимог закону хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

Відповідно до показів потерпілої від 11.11.2024 року, що фіксувалися за допомогою технічних засобів відеофіксації, встановлено, що ОСОБА_5 являється пенсіонером, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, усвідомлює свої дії та може керувати ними. За вищезазначеною адресою вона проживає із двома синами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 з 2015 по 2016 служив в ЗС України, мав контузії, проходив лікування. Починаючи з 2023 року ОСОБА_4 вчиняє домашнє насильство відносно неї, вживає алкогольні напої у великій кількості, і будучи в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру, нічим не допомагає, комунальні послуги не оплачує, продукти харчування не купує. Ствердила, що коли ОСОБА_4 приходить додому в стані алкогольного сп`яніння, заходить до її кімнати та безпричинно вчиняє сварки, під час яких словесно ображає її нецензурними словами, принижує її честь та гідність. Бувають випадки, що під час сварок ОСОБА_4 штовхав її та шарпав за верхній одяг, завжди вимагає гроші. ОСОБА_5 зазначила, що від вчиненого домашнього насильства, у неї стала погана пам`ять, став підвищуватися тиск, часті головні болі та поганий сон. Зазначила, що і так має проблеми із здоров`ям, пересувається на милицях, окрім цього ще й боїться свого сина. У 2023 році, 2024 році з приводу вчиненого домашнього насильства, ОСОБА_5 викликала працівників поліції, які складали адмінматеріали за вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства відносно потерпілої, а також виносили тимчасові заборонні приписи на три дні. Показала, що 16.08.2024 року ОСОБА_4 близько 20:00 год. перебуваючи вдома у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до кімнати ОСОБА_5 та став безпричинного сваритися, голосно кричав, дверима стукав, штовхав потерпілу за ліве плече, ображав нецензурними словами, вимагав грошові кошти. 10.07.2024 року ОСОБА_4 близько 19:00 год. прийшов додому п`яний, безпричинно почав кричати до ОСОБА_5 , ображати її нецензурними словами, принижував її честь та гідність, штовхав у плечі, груди та шарпав за верхній одяг. 13.06.2024 року близько 19:00 -20:00 год. ОСОБА_4 знову прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та вчинив сварку з ОСОБА_5 без причин, внаслідок чого остання злякалася. ОСОБА_4 принижував її честь та гідність, ображав нецензурними словами, вимагав грошові кошти. Також ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_4 на початку, в середині та в кінці вересня 2024 року також вчиняв домашнє насильство, коли приходив додому о 19-20 год. в стані алкогольного сп`яніння, а саме штовхав, шарпав за верхній одяг, принижував її честь та гідність. 06.10.2024, 18.10.2024 та в кінці жовтня 2024 року ОСОБА_4 приходив додому в стані алкогольного сп`яніння близько 20:00 год. і без причин сварився із ОСОБА_5 , ображав, принижував, штовхав та вимагав грошові кошти. На початку листопада 2024 року ОСОБА_4 знову вчинив домашнє насильство психологічного, економічного та фізичного характеру, ображав потерпілу, принижував її честь та гідність, штовхав та шарпав (а.с. 33-37).

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2024, ОСОБА_5 звернулася до органу Національної поліції та просила прийняти міри реагування до її сина ОСОБА_4 , який систематично з 23.10.2023 року по дату прийняття заяви (16.08.2024) вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та економічного характеру за адресою її проживання АДРЕСА_1 (а.с. 73).

Згідно з копією Витягу з ЄРДР від 17.08.2024 року на підставі заяви ОСОБА_5 були внесені відомості до реєстру про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 за правовою кваліфікацією ст. 126-1 КК України.

Відповідно до постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 22.02.2024 року у справі № 156/56/24, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері, ОСОБА_5 (а.с. 38-39).

Відповідно до постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 01.02.2024 року у справі № 156/122/24, ОСОБА_4 було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері, ОСОБА_5 (а.с. 40-42).

Відповідно до постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 26.02.2024 року у справі № 156/230/24, ОСОБА_4 було повторно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно матері, ОСОБА_5 (а.с. 43-45).

На ОСОБА_4 були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: від 11.08.2024 року за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 ; від 17.02.2024 року за порушення ним термінового заборонного припису та вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 ; від 27.01.2023 року за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; від 17.02.2024 року за вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_5 ; від 12.08.2024 року за вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно ОСОБА_5 . Також на останнього органом поліції виносилися термінові заборонні приписи стосовно кривдника (а.с. 46-57).

Згідно з висновком судово - психіатричного експерта № 320 від 11.09.2024 року щодо ОСОБА_5 , на кожне поставлене питання: у потерпілої ОСОБА_5 в той період, яким цікавиться слідство (за оцінкою систематичності, інтенсивності, вираженості наслідків психологічного характеру; перешкоджання в реалізації життєвих планів та перспектив) зафіксовані стійкі психологічні зміни у їi емоційному стані i індивідуально-психологічних проявах. Експериментальним психологічним обстеженням підтверджується наявність в структурі особистості підекспертної ОСОБА_5 функціональних відхилень, типологічної розбалансованості із субдепресивним афектом, підвищеною тривожністю іншими емоційно-вольовими зниженнями на тлі психогенно-обумовлених переживань. Наявні зміни в емоційно-вольовій i особистісній сфері потерпілої ОСОБА_5 стоять у причинно-наслідковому зв`язку з діями зазначеної особи на яку вказує потерпіла ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості. Ситуація, яка досліджувалась, для підекспертної ОСОБА_5 була психотравмуючою. З урахуванням рівня розвитку, вікових, емоційних особливостей i індивідуально-психологічних властивостей ОСОБА_5 , вона спроможна правильно сприймати важливі по справі обставини i давати відповідні покази.

Крім цього, свідок ОСОБА_6 (рідний брат обвинуваченого), в судовому засіданні надав покази про те, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає разом з ним та його матір`ю в с. Литовеж. Останній, кожен день перебуває в стані алкогольного сп`яніння, приходить до кімнати матері - ОСОБА_5 , та чіпляється до неї, обзиває її, хоча кожен член сім`ї має свою кімнату у будинку. Зазначив, що у них є господарство, однак ОСОБА_4 нічого не робить по господарству. Коли останній приходить додому в стані сп`яніння то одразу іде до кімнати матері та вчиняє конфлікти, нецензурно обзиває її. ОСОБА_5 за останні два роки дійсно викликала поліцію щодо дій ОСОБА_4 , інколи по два рази на день, однак їхні дії були безрезультатні. Ствердив, що він майже не спілкується із своїм братом ОСОБА_4 , оскільки той завжди п`є, підтвердив, що бували випадки коли ОСОБА_4 штовхав свою матір ( ОСОБА_5 ). Коли обвинувачений перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то кричить, є агресивним, на зауваження матері не реагує, його дії є небезпечними для матері. Підтвердив факти того, що ОСОБА_4 вчиняв домашнє насильство відносно матерів в інші дні, однак вона не викликала поліцію. Ствердив, що з часу скерування обвинувального акту до суду ОСОБА_4 менше вчиняє конфлікти з матір`ю, однак як пив та і п`є. Коли ОСОБА_4 заробить гроші може дати 200 - 400 грн. два - три рази на місяць, з їжі, що купить те й сам з`їсть, ліки не купує. Він чув особисто, як ОСОБА_4 вимагав у матері гроші.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є сусідкою сім`ї « ОСОБА_8 », знає ОСОБА_4 , підтвердила, що коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння то обзиває свою матір, кричить. Вона особисто допомагає ОСОБА_5 , купляє інколи ліки, хліб, платить за комунальні послуги з грошей останньої. Ствердила, що бачила як приїжджали працівники поліції після конфлікту (криків) ОСОБА_4 з матір`ю. Знає, що ОСОБА_4 підробляє, однак офіційно не працює, часто конфліктує з матір"ю, обзиває її.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні ствердила, що вона протягом чотирьох років перебуває на посаді сільського голови с. Литовеж. Зазначила, що ОСОБА_5 , якій 70 років, постійно скаржиться на дії свого сина ОСОБА_4 . Останній зловживає алкогольними напоями та піднімає на неї руку. Особисто бачила, як ОСОБА_4 майже кожного дня перебував біля магазину п`яний, нецензурно висловлювався, дебоширив дома. З минулого року ситуація стала ще більш складною, оскільки ОСОБА_5 захворіла (має проблеми із ногами). У відчаї ОСОБА_5 часто просить її про допомогу, оскільки її син ОСОБА_4 вчиняє протиправні дії, приходить додому п`яний, вимагає гроші на горілку, починає бійку, останній кожного разу погрожує матері фізичною розправою. Сам ОСОБА_4 на даний момент проходить військову службу, однак часто з`являється за своїм місцем проживання. Наголосила, що з листопада 2024 року звернень, щодо протиправний дій ОСОБА_4 не було, однак ці всі знущання з його сторони відносно матері тривають більше чотирьох років.

Показання, допитаних у судовому засіданні свідків є послідовними, логічними, узгоджуються з письмовими доказами, які ретельно досліджені в ході судового розгляду, та не суперечать один одному, не викликають у суду жодних сумнівів, відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку.

Відповідно до характеристики від 04.09.2024 року поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , встановлено, що за час проживання на території Литовезької ТГ, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарекомендував себе виключно з негативної сторони, постійно зловживає алкогольними напоями, не працює та не бажає цього робити. На протязі тривалого часу вчиняє домашнє насильство фізичного, економічного та психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 . За характером є емоційним, на його поведінку неодноразово надходили скарги від мешканців с. Литовеж, на зауваження місцевих мешканців та працівників поліції, не реагує. ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - 15.08.2024, 12.08.2024, 13.07.2024, 17.02.2024, 17.02.2024, 23.10.2023; за ч. 1 ст. 175-1 КУпА - 21.06.2024; за ч. 1 ст. 178 КУпАП - 21.06.2024; за ст. 183 КУпАП - 15.08.2024, 19.06.2024, 11.04.2024 (а.с. 32).

Згідно з характеристикою ОСОБА_4 виданою Литовезькою сільською радою від 05.09.2024 року за № 508, останній проживає у с. Литовеж разом з родиною. Офіційно не працює, за роки проживання за вказаною адресою проявив себе з негативної сторони, постійно зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за куріння в заборонених місцях та розпивання алкогольних напоїв в громадських місцях, а також за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_5 . Неодноразово від мешканців села надходили скарги на поведінку ОСОБА_4 (а.с. 59).

Відповідно до характеристики щодо ОСОБА_5 виданої Литовезькою сільською радою від 05.09.2024 року за № 508/1, встановлено, що остання проживає у с. Литовеж разом з родиною. За роки проживання за даною адресою проявила себе з позитивної сторони. Матеріалів про порушення нею громадського порядку в селі в сільську раду не надходило (а.с. 60).

Обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6 , що підтверджується витягом № 315 про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб від 05.09.2024 року (а.с. 61).

Відповідно до характеристики від 04.09.2024 року щодо ОСОБА_5 наданої поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Володимирського РВП ГУНП у Волинській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , встановлено, що за час проживання на території Литовезької ТГ, остання зарекомендувала себе посередньо, алкогольними напоями не зловживає, не працює, у зв`язку з хворобливим станом, майже не ходить (проблеми з ногами). На протязі тривалого часу звертається до поліції щодо вчинення відносно неї домашнього насильства фізичного, економічного та психологічного характеру її сином ОСОБА_4 . За характером є емоційна, у мешканців с. Литовеж викликає відчуття жалю, є безпорадною та самостійно не взмозі забезпечувати себе. До адміністративної відповідальності не притягалась, скарг на її поведінку не надходило (а.с. 62).

Сукупність досліджених доказів, зазначених вище, представлених стороною обвинувачення, узгоджуються між собою, які судом приймаються в якості належних, допустимих, достовірних, будучи достатніми у своєму взаємозв`язку, що беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв протиправних дій відносно потерпілої і вважає такі показання, як такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Окрім того, що в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що всі докази це брехня, жодних допустимих чи належних доказів на спростування доказів сторони обвинувачення, обвинуваченим суду не подано.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Верховний Суд звернув увагу, що домашнє насильство є системою взаємопов`язаних дій, які полягають у вчиненні систематичних дій (не менше трьох) і полягають у вчиненні фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи. Доведення факту систематичності актів домашнього насильства може здійснюватися різними засобами. В тому числі до комплексу таких систематичних дій можуть входити й один чи кілька епізодів такого насильства, за які особа була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (постанова від 04.04.2024 у справі №755/4894/22, провадження №51-6608км23).

Верховний Суд зазначив, що систематичність характеризується як кількісним критерієм (багаторазовість періодично здійснюваних дій), так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих. Той факт, що особу раніше притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не виключає наявності в її діях складу кримінального правопорушення, якщо вона продовжує вчиняти домашнє насильство, кількість епізодів яких загалом не менше трьох і ці систематичні дії потягли наслідки, визначені ст. 126-1 КК.

Натомість систематичність як ознака кримінально - караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя) (постанова від 14.06.2022у справі № 585/3184/20 провадження №51-5266км21).

Верховний Суд також вказав, що домашнє насильство майже ніколи не становить собою окремий епізод, а зазвичай охоплює кумулятивне та взаємопов`язане фізичне, психологічне, сексуальне, емоційне, вербальне та фінансове насильство щодо близького члена сім`ї чи партнера, наслідки якого виходять за межі обставин окремого епізоду. Повторення послідовних епізодів насильства в особистих стосунках становить собою особливий контекст і динаміку домашнього насильства. Воно становить собою триваюче правопорушення, що характеризується продовжуваним зразком поведінки, в якому кожен окремий інцидент є цеглиною більш загального зразку поведінки (постанова від 28.02.2023 у справі№725/4683/20провадження №51-6067км21).

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного, економічного та фізичного насильства щодо іншої особи (матері ОСОБА_5 ), з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд звертає увагу, що пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним кримінального правопорушення й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу кримінального правопорушення і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.

Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення кримінального проступку. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Разом з цим, суд вважає, що у діях обвинуваченого відсутня обставина, що пом`якшує покарання, яка зазначена в обвинувальному акті та яку в судовому засіданні прокурор також просив не враховувати, а саме щире каяття, оскільки неодноразове вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством впродовж короткого проміжку часу, свідчать про відсутність у обвинуваченого щирого жалю з приводу вчиненого злочину, осуду своїх протиправних дій, його схильність вирішувати життєві ситуації шляхом застосування насильства, а відтак це свідчить про відсутність ознак щирого каяття. Крім цього в ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений не визнавав факт вчинення кримінального правопорушення у повному обсязі, не надавав критичну оцінку своїй поведінці та не висловлював жаль з приводу вчиненого.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

В ході судового розгляду підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України, не встановлено.

Суд також враховує позицію сторони обвинувачення, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, а також позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка у своїй заяві просила призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у нарколога та психіатра не знаходиться, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обтяжуючої обставини, останній має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зловживає алкогольними напоями. З огляду на викладене, особу винного, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Однак, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 на даний час перебуває на службі у ЗС України, виконує покладені на нього обов`язки з метою захисту незалежності та територіальної цілісності держави, в ході судового розгляду встановлено, що з моменту направлення обвинувального акту до суду скарг зі сторони потерпілої на його поведінку не надходило, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і його звільнення на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою. Суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю два роки з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Частиною 4 ст. 76 КК України передбачено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Разом з цим, відповідно до положень ч. 1 ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені певні обов`язки.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» програмою для кривдника є комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Враховуючи систематичність вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства по відношенню до потерпілої - його матері ОСОБА_5 , суд дійшов висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід, із покладенням обов`язку, буде сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_4 та покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_5 .

Отже, у підсумку, дане покарання із застосуванням обмежувального заходу на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

На думку суду обрана міра покарання та покладений обмежувальний захід є необхідними та достатніми для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Клопотання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 349, 368-370, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, на час проходження ОСОБА_4 військової служби, для здійснення нагляду за засудженим військовослужбовцем копію вироку направити для виконання командиру військової частини, у якій ОСОБА_4 проходить військову службу, у разі зміни місця служби - командиру військової частини за новим місцем служби, а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід відповідно до якого направити для проходження програми для кривдників строком на три місяці.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1