Провадження № 1-кс/202/887/2025
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юріївка Дніпропетровської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, розлучений, має малолітніх дітей, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся з погодженим із прокурором клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 22 дні без визначення застави.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що 20 серпня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України, а саме: участь у злочинній організації; незаконне виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені повторно, злочинною організацією; незаконний посів та вирощування конопель з метою збуту, вчинені злочинною організацією.

21.08.2024 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.10.2024, без можливості внесення застави.

15.10.2024 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 20.02.2025.

15.10.2024 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.12.2024, без визначення розміру застави.

11.12.2024 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20.02.2025, без визначення розміру застави.

17.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру.

31.01.2025 прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні надано доручення слідчого про відкриття матеріалів кримінального провадження підозрюваним та стороні захисту для ознайомлення.

31.01.2025 підозрюваним повідомлено про закінчення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, залишок строку досудового розслідування на момент відкриття матеріалів становив 22 доби.

Разом з тим, строк запобіжного заходу застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 спливає 08.02.2025.

Підстав для зміни підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою, на інший відсутні. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повністю забезпечує виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків шляхом убезпечення від справдження хоча б одного з вищевказаних ризиків, визначних ст. 177 КПК України, зокрема:

Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду:

Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким, та за вчинення якого кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Знаходячись на свободі підозрюваний ОСОБА_4 , враховуючи отримання ним повідомлення про підозру та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинах. Окрім того, під час проведення негласних слідчих розшукових дій, задокументовано наявність у підозрюваного ОСОБА_4 певних матеріальних статків, а саме наявність значного розміру грошових коштів, отриманих в результаті довготривалої злочинної діяльності, які останній в подальшому може використовувати для тривалого перехування від органів досудового розслідування та суду, шляхом постійної зміни місця проживання, оренди автомобілів для пересування, тощо.

Одночасно з цим, маючи у розпорядженні значний розмір грошових коштів, підозрюваний може тривалий час переховуватись від органів досудового розслідування та суду у тому числі за кордоном. А, враховуючи те, що на території України оголошено воєнний стан, в разі виїзду ОСОБА_4 за межі території України, іноземні держави можуть в подальшому відмовити в екстрадиції останнього, посилаючись на небезпеку для його життя чи здоровя, тощо.

Незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні:

Вказаний ризик підтверджується відомостями, отриманими під час проведення негласних слідчих розшукових дій.

Підозрюваний ОСОБА_4 знає спосіб зв`язку та місце проживання інших співучасників злочину, свідків та може здійснювати дії, направлені на організацію їх подальшого переховування від органів досудового розслідування. Одночасно з цим, в разі встановлення вказаних осіб, підозрюваний ОСОБА_4 , шляхом погроз, шантажу або підкупу, може схилити вказаних осіб до надання певних показань, які будуть вигідні стороні захисту, або перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному провадженні.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення:

Під час проведення негласних слідчих розшукових дій відносно підозрюваного ОСОБА_4 , задокументовані численні факти вчинення підозрюваним особливо тяжких злочинів. В теперішній час підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні 8 особливо тяжких злочинів.

Слідчий вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу, оскільки він має дитину за якою потрібно доглядати.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Слідчий суддя виходить із того, що згідно з частиною першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя вважає, що доведеним, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310 КК України.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівств", "Ільгар Маммадов проти Азербайджану", "Нечипорук і Йонкало проти України", термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостеи?, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. Підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Тож на даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованих ОСОБА_4 діянь сукупність досліджених у судовому засіданні доказів переконливо свідчить, що він може бути причетним до вчинення цих злочинів.

Застосовуючи зазначений запобіжний захід, слідчий суддя виходив із доведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших співучасників, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, що може спонукати його до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органу слідства та суду.

Про вагомість цього ризику, а також про існування ризику вчинення нових кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення свідчить також те, що ОСОБА_4 небезпідставно підозрюється в тому, що він приймав участь у злочинній організації, діяльність якої полягала у незаконному виготовленні, зберіганні, перевезенні, збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, у тому числі незаконному посіві та вирощуванні конопель з метою їх збуту, безпосередньо займаючись посівом, вирощуванням, культивуванням рослин роду канабісу, звітуючи про це організатору і передаючи йому вирощені кущі для поданого виготовлення та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»). При цьому серйозність покарання є істотною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає, що існує ймовірність того, що останній із метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій, оскільки він не має міцних соціальних зв`язків, офіційно ніде не працює, не має постійного законного джерела доходу.

Слідчий суддя відзначає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочини, в яких обґрунтовано підозрюють ОСОБА_4 , у сукупності з даними про особу підозрюваного, який хоча й має на утриманні малолітню дитину, тобто певні соціальні зв`язки, але згідно з пред`явленою йому підозрою приймав участь у злочинній організації, будучи відповідальним за посів та вирощування конопель з метою збуту, офіційно ніде не працює, не має постійного законного джерела доходу, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування та незаконного впливу на інших осіб (співучасників, свідків), які можуть викривати його у вчиненні злочинів.

Крім того, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконно впливати на інших співучасників та свідків у даному провадженні. Також, не маючи законних джерел доходу, так як офіційно він ніде не працює, може вчинити інше правопорушення чи продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Отже, враховуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, малолітню дитину, раніше не судимий, вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного на даному етапі досудового розслідування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого ступеня, що може забезпечить його належну процесуальну поведінку. Доводи підозрюваного, що він займається вихованням дитини, об`єктивно не підтверджені, з огляду на те, що він є розлученим, дитина має матір.

Відтак строк тримання ОСОБА_4 під вартою слід продовжити на 22 дні.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя з урахуванням даних про особу підозрюваного, всіх інших обставин кримінального провадження, відповідно до пунктів 4, 5 частини 4 статті 183 КПК України не вбачає підстав для визначення підозрюваному застави, оскільки він не має офіційного джерела доходу, підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ст. 255 КК України та ч. 3 ст. 307 КК України, тобто особливо тяжкого злочину - участі в злочинній організації та у сфері обігу наркотичних засобів, які вчинялися з метою отримання прибутку.

Така незаконна діяльність носила достатньо тривалий характер, була пов`язана із залученням значної кількості учасників та об`єктів, налічує декілька епізодів злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, підвищена суспільна небезпека якого пов`язана з тим, що на ґрунті наркоманії вчинюються різні небезпечні злочини.

Тому в цьому конкретному кримінальному провадженні вимоги суспільного інтересу переважають над всіма іншими обставинами, в тому числі даними про особу підозрюваного, який не викликає такого рівня довіри, при якому можливо гарантувати його належну процесуальну поведінку в разі звільнення його з-під варти під заставу.

Враховуючи вищевказані обставини, слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вбачає підстав для визначення підозрюваному розміру застави, так як вона не зможе запобігти ризикам, передбаченим частиною 1 статті 177 КПК України, так як підозрюваний буде мати реальну можливість впливати на свідків та також інших осіб, які разом із ним могли входити до складу злочинної організації, або взагалі вдатися до втечі.

Отже, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-199 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 26 лютого 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 10.02.2025 року о 14.50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1