Провадження №: 1-кс/755/3951/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2024 року за № 0000007, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 198, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

І. Суть клопотання

До слідчого судді цього місцевого суду надійшло вказане клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , у порядку ст. 201 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на альтернативний відносно підозрюваного у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 31 січня 2024 року за № 0000007, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

У клопотанні вказується, що ухвалою слідчого судді цього місцевого суду від 14 листопада 2024 року продовжено строк застосування відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 грудня 2024 року без визначення застави, за його підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки визнано дійсними у провадженні обставини передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.

Водночас, у цьому клопотанні його ініціатор твердить про таке:

1. щодо підозри, то зауважується, що потерпілий підписував протокол допиту та протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу події не читаючи і не розуміючи їх, адже згідно судового рішення по справі № 591/800/20 від 14 лютого 2020 року зазначалось: «Матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_6 , будучи громадянином Туреччини, розуміє в достатній мірі українську мову, що йому зрозуміла суть та обставини, що зазначені в протоколі та інших документах, долучених до такого протоколу та що він не потребує послуг перекладача».

Зокрема, у протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу події, пункт 3 «Чи застосувалось фізичне насильство або погрози його застосування, у чому конкретно проявлялося, які предмети (ніж, пістолет, газовий балончик, палиця, тощо) використовувались під час нападу, якщо було вимагання майна чи права на нього або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою застосування насильства, заподіяння тілесних ушкоджень, пошкодження майна тощо, в чому конкретно проявлялись такі дії», вказується просто «ТАК» без конкретного опису та зазначення обставин,

Пункт 6 цього ж документу «Чи бачив (ла) особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, чи може її впізнати, за якими прикметами?» відповідь знову «ТАК» без уточнення, як і пункт 7 «Чи підозрює когось у вчиненні кримінального правопорушення (якщо так то зазначити, з якої причини, а також відомості про цю особу)» відповідь «ТАК» знову таки без деталізації.

Зважаючи, на викладене вище з`являються сумніви відносно того, що потерпілий ОСОБА_7 достеменно розумів зміст протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу події та усвідомлював, що він підписував.

Більш того, ні потерпілий, ні свідки не вказують безпосередньо, що ОСОБА_5 вчиняв відносно ОСОБА_8 будь-які дії. В принципі, як і не доведено, що потерпілий звертався за медичною допомогою, безпосередньо 22 вересня 2024 року.

Окрім того відмічається, що захистом подано скаргу на її обґрунтованість (провадження №1-кс/755/3877/24) та на день подання клопотання,у порядку ст. 201 КПК, тобто 15 грудня 2024 року, розгляд цієї справи тривав;

2. щодо ризиків, то вказується, з покликанням на практику ЄСПЛ, на недоведеність обставин визначених ст. 177 КПК, оскільки дійсність ризиків обумовлюється лише припущеннями прокурора з цього питання, а не доводиться доказами з числа передбачених ст. 84 КПК України;

3. щодо даних про особу, то зауважується, що при затриманні ОСОБА_5 протягом трьох з половиною годин поки відбувались слідчі дії працівники СБУ застосовували до ОСОБА_5 фізичну силу, при цьому він знаходився в кайданках, за кожне його запитання він отримував удар по ребрам, голові або обличчю.

Слідчий Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, який проводив слідчі дії, а саме заповнював протокол огляду місця події взагалі тримався осторонь та просто спостерігав, як до ОСОБА_5 застосовувалась фізична сила.

Однак, за три місяці здійснення досудового розслідування сторона обвинувачення не здійснює повне та всебічне досудове розслідування, повністю ігноруючи клопотання сторони захисту відносно проведення повторної судово-медичної експертизи для підозрюваного.

Таким чином, підозрюваний з консолідуючим переломом 4, 5, 6, 7 ребер зліва навіть не отримує належного медичного догляду в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

ІІ. Позиції сторін

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримали у повному обсязі з мотивів вказаних у ньому.

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення клопотання, позаяк не вбачала у провадженні обставин визначених ст. 201 КПК, котрі б вказували на слушність зміни запобіжного заходу на більш м`який. Зауважила, що у провадженні проведено судово-медичне обстеження стану підозрюваного. У задоволенні клопотання про проведення повторного дослідження відмовлено, згідно постанови слідчого від 05 грудня 2024 року. Підозра щодо ОСОБА_5 , у межах цього кримінального провадження, є обґрунтованою, позаяк вказує на його причетність до діянь, що розслідуються.

ІІІ. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 201. Клопотання підозрюваного, обвинуваченого про зміну запобіжного заходу

1. Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, […], клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

3. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; […] .

4. Слідчий суддя […] зобов`язаний розглянути клопотання […] згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

ІV. Стислий виклад з`ясованих обставин, щодо питання, котре аналізується

Згідно даних ухвали від 14 листопада 2024 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, у межах строку досудового розслідування, а саме до 21 грудня 2024 року.

Таке рішення слідчого судді було обумовленим тим, що у невстановлений час та день ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого у невстановлений час, але не пізніше 20.09.2024 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, вони вирішили вчинити викрадення та незаконне позбавлення волі громадянина Туреччини ОСОБА_8 .

З метою реалізації зазначеного злочинного плану, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 року близько 10 години приїхали на автомобілі темного кольору «Фольцваген Транспортер» за адресою: м. Київ, пр. Берестейський, 11-Б, неподалік ЖК «Manhattan City» та почали очікувати раніше знайомого їм ОСОБА_8 , який перебував за місцем свого проживання. Після чого, приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_7 вийшов з будинку та направився в особистих справах, вийшовши з території ЖК «Manhattan City».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно раніше розподілених ролей, ОСОБА_9 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_5 , спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_8 , подолали волю останнього до опору та проти його волі примусили сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_8 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Після чого, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, почали рух автомобіля «Фольцваген Транспортер» районами міста Києва, заблокувавши зсередини двері автомобіля, тим самим позбавили волі ОСОБА_8 .

У подальшому у невстановлений час, але не пізніше 20.09.2024 року, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, використовуючи вказаний транспортний засіб «Фольцваген Транспортер», вивезли останнього до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, де згідно раніше розробленого спільного плану вже чекали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_5 умисно, протиправно продовжували утримувати потерпілого з метою вчинення вимагання.

Крім того, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого у невстановлений час та місці, але не пізніше 20.09.2024 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, вирішили вчинити катування ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_5 , маючи корисливий мотив, використовуючи транспортний засіб марки «Фольцваген Транспортер», вивезли ОСОБА_8 до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, де умисно, протиправно продовжували утримувати останнього з метою вчинення катування та вимагання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання грошових коштів від громадянина Туреччини ОСОБА_8 , перебуваючи спочатку в салоні вказаного автомобіля, а в подальшому перемістившись в приміщення вказаного гаражу, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили напад на ОСОБА_8 , використовуючи при цьому фізичну силу, та завдавши останньому фізичного болю, морального страждання з метою примушування вчинити дії, а саме передачу грошових коштів, що суперечить волі потерпілого, застосовуючи при цьому спеціальні засоби у вигляді кайданок.

Крім того, у невстановлений час та день ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 , та двома невстановленими особами, після чого у невстановлений час та місці, але не пізніше 20.09.2024 року, вони вирішили вчинити розбій, направлений на заволодіння майном потерпілого, в умовах воєнного стану.

Так, з метою реалізації зазначеного злочинного плану ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 року близько 10 години приїхали на автомобілі «Фольцваген Транспортер» за адресою м. Київ, пр. Берестейський, 11-Б, неподалік ЖК «Manhattan City», де почали очікувати раніше знайомого ОСОБА_8 , який перебував за місцем свого проживання, після чого приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_7 вийшов з місця свого проживання та направився в особистих справах, вийшовши за межі території ЖК «Manhattan City».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей, ОСОБА_9 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_5 спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_8 , подолали волю останнього до опору, проти його волі примусили його сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_8 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Після чого, ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, почали рух автомобіля районами міста Києва, заблокувавши двері автомобіля, тим самим позбавили волі ОСОБА_8 .

У подальшому, знаходячись в салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_9 почав наносити удари руками по обличчю та тілу ОСОБА_8 та, забравши його особисті речі, серед яких був мобільний телефон «Айфон 15 Про макс», за допомогою функції «Faceid» розблокував мобільний телефон, який належить потерпілому, та за допомогою мобільного додатку перерахував грошові кошти в сумі 2300 доларів США, що становило 95 322 грн. 35 коп. згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину, на криптогаманець.

Крім того, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_5 , вирішили вчинити вимагання, яке полягало у незаконній вимозі передачі грошових коштів потерпілого ОСОБА_8 .

З метою реалізації зазначеного злочинного плану, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 року близько 10 годин приїхали на автомобілі темного кольору «Фольцваген Транспортер» за адресою м. Київ, пр. Берестейський, 11-Б, неподалік ЖК «Manhattan City» та почали очікувати раніше знайомого ОСОБА_8 , який перебував за місцем свого проживання, після чого приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_7 вийшов з місця свого проживання та направився по особистим справам, вийшовши з території ЖК «Manhattan City».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей, ОСОБА_9 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_5 спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_8 , подолавши волю останнього до опору, проти його волі примусили його сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_8 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Позбавивши волі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 та двома невстановленими особами, рухаючись у напрямку гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, яким користуються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де по дорозі, переслідуючи свій злочинний умисел, наказали ОСОБА_12 надати їм грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ, 4 144 450 грн.

У подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, продовжили вимагати грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ, 4 144 450 грн.

У цей час ОСОБА_9 продовжував наносити тілесні ушкодження по різним частинам тіла ОСОБА_8 та словесно погрожував розправою за участю ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому продовжуючи висловлювати вимогу щодо передачі грошових коштів в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ 4 144 450 грн.

Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час та у невстановленому місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення п. 8.8 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, придбав самозарядний пістолет Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм, що належить до бойового самозарядного пістолету, які почав зберігати без передбаченого законом дозволу. Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направився за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, чим вчинив незаконне носіння та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

22.09.2024 року слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час проведення обшуку в період часу з 00 год. 48 хв. по 01 год. 56 хв. у багажнику автомобіля «Wolkswagen amarok» за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, виявлено та вилучено: бойовий самозарядний пістолет системи Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, № НОМЕР_2 , що виготовлений промисловим способом та належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом співробітників СБУ від 21.09.2024 про затримання осіб на місці вчинення злочину; протоколом прийняття заяви у ОСОБА_13 про вчинений відносно нього злочин; довідкою з ЛШМД №7600 від 22.09.2024 щодо наявності у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 та протоколом його додаткового допиту як потерпілого, в ході яких потерпілий ОСОБА_14 прямо вказав на осіб, які вчинили відносно нього злочин; протоколами огляду місця події, в ході яких зокрема проведено огляд гаражного приміщення, де незаконно утримувався потерпілий; оглянуті ділянки місцевості поруч із затриманими особами, в ході яких вилучені речі та предмети, зокрема предмети схожі на гранати, предмети та засоби незаконного позбавлення волі особи, мобільні телефони та інші засоби, що використовувалися фігурантами під час вчинення злочину, протоколами затримання осіб на місці вчинення злочину та протоколами їхнього особистого обшуку; протоколами ряду проведених обшуків з метою фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме транспортних засобів фігурантів та місць їхнього проживання, в ході чого виявлено та вилучені предмети схожі на зброю та інші, що мають доказове значення у кримінальному провадженні; речовими доказами у кримінальному провадженні, такими як вилучений мобільний телефон, яким заволоділи у потерпілого фігуранти та протоколом його огляду, протоколами допиту свідків, зокрема ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , іншими матеріалами кримінального провадження та доказами в їх сукупності.

22.09.2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2024 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, а саме до 19.11.2024 року.

27.09.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_17 11.11.2024 року винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців у вказаному кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши доводи прокурора, яка підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою та зазначила обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доводи захисника, яка заперечила проти задоволення клопотання та просила про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на незадовільний стан здоров`я підозрюваного та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підозрюваного, який підтримав думку захисника, слідчий суддя відмітила, що відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Також, як вбачається із клопотання та було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого, тяжкого та особливо тяжких злочинів, не має джерела доходу, раніше судимий, а тому суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, і запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в умовах воєнного стану, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім цього, з моменту застосування судом відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням його під вартою, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а за станом здоров`я підозрюваний не може перебувати під вартою.

Отже, слідчий суддя вважав необхідним задовольнити клопотання слідчого та продовжити підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування та, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачав підстав визначати розмір застави ОСОБА_5 , оскільки він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства.

Після чого та у тому чсилі після поданян клопоатння, описанго у п. І цього судового рішення, ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2024 року, строк тримання під вартою у відношенні підозрюваного продовжено до 16 лютого 2025 року, з огляду на дійсніть, як вказав слідчий суддя, обставин визначених ст. 177, п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

V. Оцінка слідчого судді

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду звернення заявника відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення вказаного питання щодо умов можливого подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у відношенні підозрюваного за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, зауважує про таке

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), як певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (див. постанову Верховного суду Україну від 16 березня 2017 року у справі №671/463/15-к), а тому перед наданням оцінки обставинам визначеним ст. 201 КПК Суд вважає за необхідне окреслити межі питання, що має бути вирішено при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходи, в силу порядку, встановленого КПК.

Так, кримінальний процесуальний закон виокремлює правомочності як сторони обвинувачення (ст. 200 КПК), так і сторони захисту (ст. 201 КПК) звернутись до суду з відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Водночас, ч. 4 ст. 201 КПК України передбачає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

В той час, як слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

Отже, розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу передбачає дослідження обставин, які виникли після ухвалення рішення про його застосування та які можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків або впливають на виконання обвинувачених покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, під час вирішення питань, пов`язаних зі зміною запобіжного заходу, з`ясування законності ухвали слідчого судді про його застосування чи її перегляд перебуває поза межами компетенції суду. Позаяк, слідчий суддя не може вдаватися до переоцінки обставин уже встановлених слідчим суддею, у порядку ст. 184 КПК, або ж оцінки мотивів на їх належність, прийнятність та достатність для прийняття такого роду рішення. Адже, провадження у порядку ст. 201 КПК, жодним чином не підміняє апеляційного провадження, не є його продовженням, відбувається не замість нього, а за наявності для цього специфічних підстав. Тож така форма не може мати резервного значення щодо апеляційного проваджень, або ж виступати його заміною.

Відповідно, аналізуючи обставини цього кримінального провадження та обмірковуючи, чи є підстави для зміни запобіжного заходу за клопотанням захисника, слідчий суддя виходив з такого, що доводи звернення обумовлюється тими ж фактичними даними, на які захист покликався 14 листопада 2024 року, зокрема щодо стану здоров`я.

Однак, у порядку ст. 201 КПК слідчий суддя не виступає судом апеляційної інстанції по відношенню до ухвали слідчого судді на підставі якої на момент розгляду питання застосовується відповідний запобіжний захід щодо особи, тому зауважується, що на цих підставах останній не може вдаватися до переоцінки обставин уже встановлених у порядку ст. 184 КПК, або ж оцінки мотивів на їх належність, прийнятність та достатність для прийняття такого роду рішення.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що за умови розгляду надалі клопотання прокурора у порядку ст. 199 КПК, щодо запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого, він матиме змогу забезпечити самостійну оцінку обставин вказаних у клопотанні про зміну запобіжного заходу з додержанням правил, передбачених розділом II цього Кодексу та визначити їх вплив на обставини визначені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Апріорі, на час даного розгляду, 15 січня 2025 року, таку оцінку забезпечено 18 грудня 2024 року слідчим суддею (провадження №1-кс/755/3988/24) при розгляді питання про продовження строку утримання під вартою підозрюваного та такі аргументи відхилено, а вказаний запобіжний захід продовжено до 16 лютого 2025 року, тобто слідчий суддя відхилив аргументи захисту описані у п. І цієї ухвали.

При цьому, до клопотання, у порядку ст. 201 КПК, не додані копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, які не дивлячись на дату їх видання, засвідчують у собі факти та дані, котрі були дійсними у провадженні на час розгляду клопотання щодо запобіжного заходу 14 листопада або ж 18 грудня 2024 року.

Усі відомості про особу підозрюваного, з числа наведених у клопотанні про зміну, також були наявними на час 14 листопада та 18 грудня 2024 року у т.ч. щодо стану здоров`я. На дату 15 січня 2025 року у зверненні не наведено радикально нових даних, котрі б настали після 18 грудня 2024 року та прямо спростовували й переорієнтували висновки зроблені судом в нове русло.

Так, доводи в частині підозри не є тими, котрі нівелюють висновок щодо підставності підозри, зроблений при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. А обґрунтована підозра, згадана в статті 5 § 1(c) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії (йдеться про стадію вирішення питання щодо того чи іншого запобіжного заходу). Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, в якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування.

В частині скарги на повідомленні про підозру, то в силу ч. 1 ст. 305 КПК, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування не зупиняє виконання рішення чи дію слідчого, дізнавача, прокурора, а тому така дія не може бути ключовою при оцінці обставини визначеної п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК.

Доводи щодо зникнення ризиків не враховують у собі того, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, йдеться про реальну можливість їх здійснити в майбутньому.

Дійсність вказаних ризиків слідчим суддею оцінено у світлі факторів, пов`язаних з характером особи підозрюваного, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, та того, що вони належним чином вмотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, відповідно здійснювати нову оцінку таких мотивів, слідчий суддя змоги немає в силу ст. 26 КПК.

Щодо доводів про подання клопотання про призначення повторного медичного обстеження, то таке клопотання відхилено слідчим, та слідчим суддею відмовлено у задоволені скарги на таку постанову, у порядку ч. 1 ст. 303 КПК. Додана до клопотання інформація про стан здоров`я не вказує на неможливість з такими діагнозами перебувати в умовах ізоляції, або ж що ДУ «Київський слідчий ізолятор» не має змоги надати належну допомогу, з огляду на критичність випадку.

Тим паче, що у порядку ст. 206, 534 КПК, згідно ухвали від 23 вересня 2024 року, забезпечено невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому, аналізуючи ці доводи сторони захисту, слідчий суддя зауважує, що ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі. Зокрема, як зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Пєтухов проти України», «Ухань проти України», «Віслогузов проти України», державний орган, повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Згідно ст. 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Таким чином, обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятору покладається на керівника слідчого ізолятору.

Тож, із цього випливає, що керівник слідчого ізолятору, в силу своїх обов`язків, зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів відносно ОСОБА_5 , а наявність у нього певної хвороби не може бути автоматичною підставою для зміни запобіжного заходу, за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177, 178 КПК України.

При цьому, даних з медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» про неможливість перебування підозрюваного в місцях попереднього ув`язнення, або ж неможливість надання йому належної медичної допомоги, встановлено не було.

Тому, слідчий суддя не вбачає можливим задовольнити вказане клопотання, у порядку ст. 201 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131-132, 176-178, 181, 183, 193, 194, 201, 309, 369-372, 376, 395, 534 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваному у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 січня 2024 року за № 0000007, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 198, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:55 год. 16 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1