ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/142/25 Справа № 711/2024/25 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря учасники справи: прокурор підозрюваний захисникОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді із клопотанням в якому просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів. При обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, призначити заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі внесення якої покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на два місяці.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 діб, до 10.04.2025 року, включно.

Враховуючи застосування запобіжного заходу підозрюваного затримано в залі судового засідання.

Строк тримання під вартою обраховується з 12 березня 2025 року.

Визначено альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 211 960, 00 грн., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_7 , з-під варти.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_7 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду/слідчого судді;

- не відлучатися із м. Сміла без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд за кордон України;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) з підозрюваними ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідком ОСОБА_12 у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_7 у присутності слідчого чи прокурора.

Строк дії ухвали в частині застосування тримання під вартою визначено до 10 квітня 2025 року, включно.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Також, слідчий суддя зазначив, що запропонований стороною обвинувачення розмір застави 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є занадто завищеним та непомірним для підозрюваного, враховуючи, що стороною обвинувачення не надано слідчому судді будь-яких доказів, на підтвердження того, що такий розмір застави є співмірним та пропорційним розміру доходів та майновому стану підозрюваного, зокрема відомостей про доходи підозрюваного та членів його сім`ї, наявності в нього рухомого чи нерухомого майна, в тому числі дороговартісного.

За таких обставин, врахувавши майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 211 960, 00 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, прокурорподала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 10.05.2025 року, та визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі внесення якої ОСОБА_7 звільнити з-під варти та покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначила, що з висновками суду першої інстанції неможливо погодиться, виходячи з того, що суд в повній мірі не оцінив особу ОСОБА_7 , а також систематичність злочинної діяльності, у якій він підозрюється.

ОСОБА_7 підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених у великих розмірах, повторно.

Також судом не враховано, що за місцем проживання ОСОБА_7 виявлено вакууматор та плівка для пакування, двоє вагів. Пусті поліетиленові пакети із зіп-застібками, мобільні телефони із сім-картками з номерами, які використовувалися для спілкування з покупцями заборонених до вільного обігу речовин.

Перебуваючи саме за місцем свого проживання, ОСОБА_7 двічі збув заборонені до вільного обігу речовин. Також за місцем проживання ОСОБА_7 інший підозрюваний у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_10 збув психотропну речовину амфетамін, а підозрювана ОСОБА_11 зберігала таку речовину, розфасовану у фольгові згортки та підготовлену до збуту.

Тому наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, яке він та інші підозрювані використовували як місце вчинення злочинів, не може бути обставиною, яка зменшує ризики та може гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Повністю не надано оцінку судом обставинам збуту ОСОБА_7 наркотичного засобу та психотропної речовини в частині усвідомлення факту, що такі речовини ОСОБА_12 придбав для подальшої передачі військовослужбовцям.

Судом, при врахуванні обставин, передбачених ст. 178 КПК України, повністю залишено поза увагою відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_7 в тому числі, відсутність у нього родини та утриманців, відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного. Наявність на розгляді в судах кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, вчинених у складі організованої групи, а також ризик продовження злочинної діяльності.

В даному кримінальному провадженні тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному, має значення для оцінки ризику його переховування. У той же час при оцінці ризику переховування також варто взяти до уваги обставини, пов`язані з характером особи підозрюваного, його моральність та репутацію, родом занять, місцем проживання, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною.

Окрім того, на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 шляхом умовлянь, погроз чи шантажу має реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідка, який приймав участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні.

Не маючи законних систематичних доходів, не будучи зобов`язаним відповідно до рішення слідчого судді вжити заходів до пошуку роботи, звільнившись під заставу в незначному для нього розмірі, ОСОБА_7 має можливість повернутися до злочинної діяльності та вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі корисливі, в першу чергу, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин.

За всіх вищенаведених обставин застава в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, жодним чином не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти настанню вищевказаних ризиків, а тому є явно недостатньою.

Тому, з урахуванням поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , систематичного притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, свідомої девіантної поведінки, наявність реальних ризиків, застава в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

28 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу.

Зазначає, що обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянт не указала на незаконність оскаржуваної ухвали в частині визначення терміну утримання ОСОБА_7 під вартою, однак у прохальній частині просить обрати більш тривалий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У апеляційній скарзі наводяться додаткові доводи, які не були викладені в клопотанні про застосування запобіжного заходу, що надавалося стороні захисту і яке було предметом розгляду слідчого судді.

Значну увагу апелянт приділяє фактам притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у двох кримінальних проваджень за ч. 3 ст. 307 КК України, які на думку сторони обвинувачення, необхідно врахувати як підставу для існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України. При цьому до суду не надано копій обвинувальних актів, повідомлень про підозру, відомостей про стан розгляду кримінальних проваджень, , зареєстрованих в 2016, 2021 роках, на які посилається апелянт.

Без будь яких належних документальних підтверджень залишилися доводи апелянта щодо обрання запобіжних заходів у інших кримінальних провадженнях. Також не надано доказів порушення їх умов ОСОБА_7 .

Окремої уваги потребує твердження сторони обвинувачення щодо відсутності міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_7 , яке не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 постійно без перерви проживає у м. Сміла, алкогольні напої та наркотичні речовини не вживає взагалі. Має велику родину, матір, батька, брата, які проживають у місті Сміла та підтримують із ОСОБА_7 тісні родинні зв`язки. ОСОБА_7 є батьком двох дітей.

На необґрунтованість факту існування ризиків, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, вказує й сама поведінка ОСОБА_7 , який з часу внесення застави і свого звільнення до цього часу належним чином виконує покладені на нього обов`язки у статусі підозрюваного. Доказів щодо порушення заходів процесуального обмеження ОСОБА_7 у цьому, чи іншому кримінальному провадженні, сторона обвинувачення не надала. За таких обставин апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає до задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що слідчий та прокурор при розгляді справи довели, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000122 від 03.04.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 307 КК України.

12.03.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст.307 КК України відноситься до тяжких злочинів, за вчинення яких санкцією статті передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею, при постановлені оскаржуваної ухвали, взято до уваги обставини, які враховувалися при обрання запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, сімейний стан, не працює, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення, перебуваючи на волі може вчинити нові кримінальні правопорушення.

Визначаючи строк тривалості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги наданий стороною захисту висновок судово-психіатричного експерта № 190 від 17.06.2022, відповідно до якого на момент проведення вказаного дослідження, ОСОБА_7 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути засновані примусові заходи медичного характеру, у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, а також епікризи видані КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня» ЧОР з медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_5 за період з 16.02.2011, 28.10.2011, 28.12.2012, 26.12.2017, 09.09.2018, 27.08.2019, 14.09.21, 07.05.2024 з відповідними рекомендаціями динамічного нагляду психіатра по місцю проживання та призначенням лікування.

Стороною захисту в судовому засіданні було надано медичну довідку № 174 від 01.04.2025 року, видану КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», з якої вбачається, що ОСОБА_7 , 1990 року народження, перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» з 01.04.2025 року по теперішній час.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу у даному кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.

Що стосується оцінки визначеного слідчим суддею розміру застави при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує наступні положення кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В цій же частині ст. 182 КПК України зазначено, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається суддею, слідчим суддею з урахуванням характеру вчиненого злочину, даних про особу підозрюваного майнового становища особи, що вносить заставу.

Межі розміру застави залежать, зокрема, і від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа підозрюється.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна або без такої.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання підозрюваного під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. При цьому, сторона державного обвинувачення зобов`язана належним чином виправдати суму застави і прийняти до уваги фінансовий стан обвинуваченого та його спроможність сплатити необхідну суму (Мангурас проти Іспанії п. п. 78-80).

Відповідно положень до ст.182 КПК України, слідчий суддя при визначенні розміру застави, врахував обставин кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та визначив розмір застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України саме в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатні підстави та не обґрунтував доцільність застосування підозрюваному в частині альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України.

Наведені прокурором доводи в апеляційній скарзі, стосовно специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 діб, з правом внесення застави в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ч.3 ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурором є необґрунтованими та безпідставними, і на підставі цього задоволенню не підлягають. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: