ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/13/25
провадження № 1-кп/691/230/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

потерпіла ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №00000168 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городище Черкаської області, українця, громадянство України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правпорушення за ознаками злочину, передбаченого ст.126-1 КК України,-

встановив :

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що порушуючи вимоги ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також порушуючи вимоги Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», перебуваючи з 15 лютого 2023 року по теперешній час, на превентивних обліках Національної поліції (в базі інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України) за категорією «Кривдник», неодноразово, протягом 2023 року, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживає та перебуває у сімейних відносинах. Тобто ОСОБА_4 неодноразово, без будь-якого приводу, вчиняв по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 дії, виражені у формі психологічного насильства, які виражалися у вчиненні сварок, висловлюванні нецензурною лайкою, погрозами здійснення фізичної розправи. Тим самим спричинив ОСОБА_5 негативних змін в структурі її особистості, з переживанням острахів за своє життя, здоров`я, майбутнє та порушень в емоційній сфері з виникненням почуття безпорадності, незахищеності, вразливості, з порушенням звичної діяльності особистості та психологічних страждань (на моральному рівні).

Так, 15 листопада 2023 року близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, а саме висловлювався нецензурною лайкою в її бік, погрожуючи фізичною розправою, внаслідок чого 15 листопада 2023 року відносно нього працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2023 року у справі №691/1491/23, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Крім того, 19 листопада 2023 року, перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство, а саме висловлювався нецензурною лайкою в її бік та погрожував фізичною розправою, плюнув в обличчя внаслідок чого 19 листопада 2023 року відносно нього працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2023 року в справі №691/1491/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.

Крім того, 23 грудня 2023 року, перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство, а саме висловлювався нецензурною лайкою в її бік, внаслідок чого 23 грудня 2023 року відносно нього працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП. Згідно постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року в справі №691/1612/23 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в прибуток держави.

Не зупиняючись на вчиненому, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності, правильних висновків для себе не зробив та знову, 29 квітня 2024 року, близько 18 год. 45 хв., перебуваючи за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою в бік матері ОСОБА_5 та погрожував фізичною розправою, спричинивши їй психологічні страждання. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №677 від 09 грудня 2024 року, ситуація, яка досліджується за кримінальним провадженням, для потерпілої ОСОБА_5 , має істотно психотравмуючий характер, про що свідчить встановлення при даній експертизі негативних змін в структурі її особистості, з переживанням острахів за своє майбутнє та порушень в емоційній сфері з виникненням почуття приниженості, незахищеності, вразливості, з порушенням звичної діяльності особистості потерпілої та зниження якості життя. Внаслідок вчинених відносно неї протиправних дій вона зазнала психологічних страждань (на моральному рівні).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст.126-1 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження №00000168 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст.126-1 КК України проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту затвердженого 27 грудня 2024 року прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_3 відповідно до ст.337 КПК України.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної Декларації прав людини та ст.14 Міжнародного Пакту про громадські та політичні права, кожна людина, яка звинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним чином шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності, з додержанням всіх вимог справедливості, і з забезпеченням всіх можливостей для захисту.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України).

Прокурор ОСОБА_3 підтримав висунуте обвинуваченому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1ст.126-1 КК України та зазначив, що доводиться воно зібраними в ході досудового розслідування по справі доказами у матеріалах кримінального провадження №00000168, які досліджено судом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав і суду пояснив, що, дійсно, за місцем проживання по АДРЕСА_2 , неодноразово, більше року, після вживання спиртних напоїв, під час сварки з матір`ю ОСОБА_5 , виражався відносно неї нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Про скоєні вчинки жалкує. В подальшому протиправної поведінки допускати не буде.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її сином. Проживать разом у її будинку за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 схильний до вживання спиртних напоїв, після вживання яких ображає її нецензурними словами, погрожує, не впускає в будинок, у зв`язку з чим змушена звертатися до органу поліції, чим завдає їй психологічні страждання. Просила призначити обвинуваченому покарання у відповідності до закону не пов`язане з обмеженням волі.

Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого ст.126-1 КК України знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою - скоєння домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, і кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України.

Відповідно до п.3ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність, п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України».

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено за ст.126-1 КК України до нетяжких злочинів, особу винного, якому виповнилося 62 роки, осудний, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, вину визнав, до лікаря-психіатра і лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався згідно довідки №01-03-06/1440 від 08 жовтня 2024 року Комунального некомерційного підприємства "Городищенське медичне об"єднання" Городищенської міської ради Черкаської області, згідно характеристики Дирдинського Старостинського округу виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 10 травня 2024 року №135 за місцем проживання характеризується негативно, схильний до зловживання спиртними напоями, за період проживання в селі надходили усні скарги щодо погроз матері фізичною розправою, участі в житті громади не приймає, згідно вимоги УІЗ ГУНП в Черкаській області від 18 грудня 2024 року №92-17122024/71009 та вимоги ГУІЗ Національної Поліції по Україні від 18 грудня 2024 року №92-17122024/71009 до кримінальної відповідальності притягується вперше. Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття, і обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

- загальні засади призначення покарання, закріплені в ст. 65 КК України;

- практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає спів мірним, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

В судових дебатах прокурор ОСОБА_3 просив призначити обвинуваченому покарання за ст.126-1 КК України у виді пробаційного нагляду з проходженням програми для кривдників протягом трьох місяців.

Обвинувачений ОСОБА_4 наполягав на призначенні міри покарання, яка не буде суворою, бажає переглянути свою поведінку, працевлаштуватися і зобов`язується виконувати, покладені на нього судом обов`язки.

Потерпіла ОСОБА_5 просила суворо не карати обвинуваченого, дати йому можливість стати на шлях виправлення.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, то призначає йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 5 років, в межах санкції ст.126-1 КК України, остільки вважає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім та сприятиме попередженню вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, формуватиме у нього звичку законослухняної поведінки у житті, побуті, громадських місцях.

Як зазначається у ч.6ст.28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством. Як передбачають положення ч. 2 ст. 76 КК України, на осіб, засуджених за злочини, пов`язані з домашнім насильством, суд може покласти інші обов`язки та заборони, передбачені статтею 91-1 цього Кодексу. Частини 1 та 3 ст. 91-1КК України встановлюють, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців. Наказом Міністерства соціальної політики України від 01 жовтня 2018 року № 1434 «Про затвердження Типової програми для кривдників» передбачено, що організацію та виконання цієї програми, її проходження кривдниками забезпечують місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд вбачає доцільним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 і обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» протягом трьох місяців. Саме комплексний підхід, у даному випадку, на думку суду, є найбільш дієвим, оскільки метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх. На думку суду, якщо обране судом покарання обвинуваченому не буде пов`язане із застосуванням до нього наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства, то не сприятиме виправленню винного, при цьому суд враховує ставлення потерпілої до обвинуваченого та обставини вчиненого ним діяння стосовно неї.

З врахуванням віку обвинуваченого, визнання ним вини, суд мав би виходити із принципу не суворості обраного виду покарання, проте вище встановлені обставини у справі, вказують, що, суд, має бути при прийнятті рішення об"єктивним і справедливим та своїм рішенням спонукати обвинуваченого змінити свою поведінку та принципи до загальноприйнятих норм поведінки в суспільстві.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, і воно випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, за ознаками злочину, передбаченого ст.126-1 Кримінального Кодексу України і призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 5 (п`ять) років.

На підставі п.1-3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Виконання покарання у вигляді пробаційного нагляду покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання засудженого Черкаський районний сектор №1 філії Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 Кримінального Кодексу України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід з покладенням обов`язку пройти програму для кривдників передбачену Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» протягом трьох місяців, направивши до Городищенської міської ради Черкаського району Черкаської області.

Городищенській міській раді Черкаського району Черкаської області забезпечити виконання покладеного на ОСОБА_4 обмежувального заходу у виді проходження програми для кривдників передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» протягом трьох місяців.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 на час вступу вироку суду у законну силу судом не обиралися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору, і надіслати до Черкаського районного сектору №1 філії Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області та до Городищенської міської ради Черкаського району Черкаської області, для відому та виконання.

Суддя ОСОБА_1