Справа № 202/1761/25
Провадження № 1-кс/202/1980/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ)

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання слідчого СВ ВП №3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000104 від 16.01.2025 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Грузії, який народився у м. Галі, Абхазія, Грузія, раніше судимому, військовослужбовцю ЗСУ за контрактом, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що молодший сержант ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, на особливий період, в посаді командира відділення командира машини 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 15 січня 2025 року, в період часу з 22:00 год. по 23:00 год. (найбільш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), з метою вирішення раніше виниклого конфлікту між ним та його підлеглими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній разом з невстановленими в ході досудового розслідування військовослужбовцями прибув на автомобілі «Міцубісі Л-200», за місцем їх тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 у ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , раптово виник злочинний умисел, направлений на їх умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб.

Після чого, 15.01.2025 в період часу з 22:00 год. по 23:00 год. (найбільш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), військовослужбовець ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, діючи єдиним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою відшукання вказаних вище осіб, пройшов в спальну кімнату будинку, де побачив військовослужбовця ОСОБА_11 , з особистих неприязних відносин, почав наносити численні удари руками стисненими в кулак в життєво важливий орган потерпілого військовослужбовця ОСОБА_8 , а саме в ділянку голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, АКБТ, забій головного мозку, епідуральна гематома лівого мосто-мозочкового кута, гематома параорбітальної ділянки, субконюктивальний крововилив правого ока, множинні переломи кісток черепа та кісток обличчя, перелом передньої стінки правої гайморової пазухи, гемо синус.

Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_8 втратив свідомість та ОСОБА_5 , вважаючи, що довів свій умисел до кінця, а саме заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_11 , з метою продовження свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, пройшов в наступну кімнату вищевказаного будинку, де перебував потерпілий ОСОБА_12 .

Далі, ОСОБА_5 , взявши у невстановленому в ході досудового розслідування місці скляну пляшку, 15.01.2025 в період часу з 22:00 год. по 23:00 год. (найбільш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), з особистих неприязних відносин, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, діючи єдиним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почав з силою наносити численні удари скляною пляшкою, затисненою у руці в життєво важливі органи, а саме в ділянку голови потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку.

Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_12 втратив свідомість та ОСОБА_5 , вважаючи, що довів свій злочинний умисел , направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб до кінця, а саме заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_13 , з метою продовження свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб пішов в наступну кімнату вищевказаного будинку, де перебував потерпілий ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, діючи єдиним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 15.01.2025 в період часу з 22:00 год. по 23:00 год. (найбільш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), з особистих неприязних відносин, почав з силою наносити численні удари руками стисненими в кулак в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_14 , а саме в ділянку голови.

Далі, потерпілий ОСОБА_14 , з метою припинення посягання ОСОБА_5 , на його життя, дістав з кишені своїх брюк предмет схожий на гранату та вийнявши з нього чеку, почав погрожувати застосуванням вказаної предмету, тим самим перешкодив подальшому нанесенню ударів потерпілому, та доведенню ОСОБА_5 свого злочинного умислу, направленого на протиправне позбавлення життя потерпілих ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_5 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з активними діями потерпілого ОСОБА_14 , який завадив ОСОБА_5 позбавити життя останнього.

17.01.2025 військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затримано на підставі ст. 208 КПК України.

18.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

19.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19.03.2025.

18.02.2025 на підставі ухвали колегії суддів Дніпровського апеляційного суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.03.2025 включно.

Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, закінчується 17.03.2025, але для закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, на які орган досудового розслідування ніяким чином не може вплинути не може.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, у поєднанні із продовженням існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є достатніми для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідатиме характеру та тяжкості інкримінованого злочину та особі підозрюваного.

Вважає, що обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не може гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи викладене просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали з зазначених у ньому підстав та наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили у задоволенні клопотання відмовити, надали письмові заперечення на клопотання, у яких зазначено, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України є необґрунтованою, оскільки висновками експерта встановлена легка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, що, враховуючи бойовий досвід ОСОБА_5 , виключає наявність у нього умислу на вбивство. Крім того, зазначений у повідомленні про підозру ОСОБА_15 , як особа, якій нібито ОСОБА_5 завдав тілесних ушкоджень, не залучений до кримінального провадження у якості потерпілого. Матеріали клопотання не містять висновку експерта щодо тяжкості завданих йому тілесних ушкоджень. Він не допитаний як потерпілий. Матеріалами клопотання також не підтверджується те, що ОСОБА_5 завдав численні удари руками потерпілому ОСОБА_16 .

Щодо ризиків зазначили, що в період після обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 і до апеляційного перегляду ухвали про запобіжний захід, який сукупно склав майже місяць, ОСОБА_5 не порушував умов домашнього арешту, що свідчить про його належну процесуальну поведінку та відсутність ризику переховування. ОСОБА_5 одружений, має малолітніх дітей, позитивно характеризується, а також має численні нагороди. Щодо ризику впливу на інших учасників кримінального провадження зазначили, що це твердження є безпідставним, оскільки ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій з метою якогось впливу на свідків або потерпілих. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення зазначили, що прокурор не надав жодного доказу на підтвердження існування вказаного ризику.

Просили у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши доводи, якими обґрунтовується клопотання, а також документи надані стороною обвинувачення та захисту, які містяться у матеріалах справи, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Виключною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000104 від 16.01.2025.

18.01.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Станом на 14.03.2025 обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується: протоколом проведення обшуку від 16.01.2025, відповідно якого проведено обшук автомобіля Mitsubishi L 200, номерний знак НОМЕР_3 , який знаходився на автостоянці за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Малиновського, 1а. В ході проведення обшуку вилучено предмети, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема сліди речовини бурого кольору в кузові автомобіля та документи на ім`я потерпілих; протоколом проведення обшуку від 17.01.2025, відповідно якого проведено обшук території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення обшуку зафіксовано сліди вчиненого кримінального правопорушення та вилучено предмети, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.01.2025, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3 , затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_17 , який в ході допиту вказав, що за декілька днів до 15.01.2025 у нього був конфлікт з командиром підрозділу ОСОБА_18 . 15.01.2025 у вечірній час він перебував у приміщенні будинку за місцем тимчасового проживання разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_21 . Коли ОСОБА_22 спав, він прокинувся від удару твердим предметом по голові. Коли ОСОБА_22 прокинувся, він побачив поблизу себе ОСОБА_23 , який наніс йому ще два удари тупим твердим предметом. В подальшому, ОСОБА_24 вийшов з кімнати, та через деякий час повернувся в кімнату з іншим чоловіком, та вони стягнули ОСОБА_17 з ліжка, та останній втратив свідомість. Коли ОСОБА_22 прийшов до тями, в будинку були тільки ОСОБА_21 та ОСОБА_9 , які вивели його з будинку до автомобіля. В автомобілі вже перебував ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями. Від побратимів ОСОБА_22 дізнався, що в будинку була стрілянина, ОСОБА_19 нібито вбили та тіло закинули в автомобіль. ОСОБА_24 був з іншими військовослужбовцями у кількості не менше 10 чоловік; протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , який в ході допиту вказав що 15.01.2025 у вечірній час він перебував у приміщенні будинку за місцем тимчасового проживання разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 та ОСОБА_21 . Коли ОСОБА_9 спав, він прокинувся від звуків стрільби з автоматичної зброї на вулиці. В результаті стрільби один із осколків потрапив йому у праву ногу. В приміщенні будинку він бачив ОСОБА_23 , який комусь говорив щоб ОСОБА_9 не займали. Арканія Тенгіз бачив в приміщенні будинку лежачого на підлозі ОСОБА_19 без ознак життя, якого невідомі військовослужбовці винесли з будинку. З нападників він впізнав тільки ОСОБА_23 , з яким було близько 10 інших військовослужбовців; протокол допиту свідка ОСОБА_21 , який в ході допиту вказав що 15.01.2025 у вечірній час він перебував у приміщенні будинку за місцем тимчасового проживання разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Коли він прокинувся від звуків стрільби, то побачив в будинку сторонніх осіб, їх було близько 5-7 осіб, серед них був ОСОБА_24 . ОСОБА_21 ніхто тілесних ушкоджень не спричиняв, проте він бачив що били ОСОБА_17 а також він бачив ОСОБА_19 без ознак життя, якого невідомі військовослужбовці винесли з будинку; протокол допиту свідка ОСОБА_26 , який в ході допиту вказав що 16.01.2025 о 00.45 годині йому надійшло відеоповідомлення від двоюрідного брата ОСОБА_17 , на якому був зафіксований ОСОБА_22 та ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями, та зі слів ОСОБА_27 зрозумів що до цього причетний ОСОБА_24 . В подальшому після прибуття до лікарні м. Запоріжжя, ОСОБА_26 стало відомо, що на ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 та ОСОБА_21 було вчинено збройний напад, в ході якого спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_28 , які останньому спричинив безпосередньо ОСОБА_24 , ОСОБА_8 а також хлопці бачили ОСОБА_19 без ознак життя та останнього повезли на автомобілі у невідомому напрямку. Нападників було близько 10-12 осіб, серед них був ОСОБА_24 ; висновком судово-медичної експертизи № 235е від 24.01.2025 відповідно до якого у ОСОБА_9 встановлено наявність легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; висновком судово-медичної експертизи № 236е від 24.01.2025 відповідно до якого у ОСОБА_17 встановлено наявність легких тілесних ушкоджень, як таких що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів але не більше як три тижні (21 день) та легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

19.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19.03.2025.

18.02.2025 на підставі ухвали колегії суддів Дніпровського апеляційного суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.03.2025 включно.

Постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 13.03.2025 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 18.04.2025.

Статтею 199 КПК України визначено порядок продовження строку тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання порушене у клопотанні слідчого слідчий суддя зазначає, що станом на 14.03.2025 ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Тобто з моменту оголошення йому про підозру у скоєнні зазначеного злочину і по цей час існує незмінність підстав для підозри ОСОБА_5 у скоєнні злочину, що є необхідною умовою для того, щоб застосування до нього запобіжного заходу вважалося законним.

Щодо доводів сторони захисту про те, що матеріали клопотання не містять достатніх доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_5 ймовірно вчинив інкримінований злочин, слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення в діях підозрюваного ознак кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні матеріали у сукупності свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та ОСОБА_5 причетний до цієї події кримінального правопорушення, а відтак відхиляє доводи захисника про те, що підозра є необґрунтованою.

Оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи та остаточної кваліфікації, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити обсяг здійснених органом досудового розслідування процесуальних дій, отриманих за їх результатом доказів, які можуть свідчити про вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

Станом на 14.03.2025 існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкримінований йому злочин.

Проте слідчий суддя наголошує, що на цей час ця умова є недостатньою і враховує, що у судовому засіданні прокурором доведене, що ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду не відпав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обізнаний про шляхи виїзду за кордон, є громадянином Грузії, що дає йому змогу у будь-яких час виїхати за кордон та змінити місце проживання з метою переховування, та дає підстави припускати, що наслідки та ризики побігу будуть для нього менш загрозливими, а ні ж подальше утримання під вартою, а отже йому нічого не заважає переховуватися від слідства та суду.

Щодо ризику впливу на інших учасників кримінального провадження (потерпілого, свідків) слідчий суддя зазначає, що існує ризик впливу ОСОБА_5 на потерпілих, оскільки йому відомі їх анкетні дані, а тому він без будь-яких перешкод, шляхом погроз, підкупу або умовлять, зможе змусити їх давати необхідні йому показання, які будуть заважати встановленню об`єктивної істини у справі.

Існування відповідного ризику обумовлено і тим, що показання потерпілих щодо обставин вчинення злочину мають значення для кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_5 як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю впливати на потерпілого у кримінальному провадженні з метою схилити його не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Крім того, обґрунтовано існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше судимий Одеським апеляційним судом за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ч.1 ст.263, ст.70 КК України, а за даним Єдиного державного реєстру судових рішень у Ірпінському міському суді Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000674 стосовно обвинуваченого ОСОБА_29 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України (зупинене ухвалою суду від 10.04.2023), що дає підстави виявити ті характерні ознаки, які підкріплюють твердження про небезпеку вчинення підозрюваним спроб вчинити інший злочин.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що існує реальна небезпека неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 і запобігти цим ризикам на даній стадії досудового розслідування більш м`яким запобіжним заходом неможливо.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_30 є діючим військовослужбовцем, а відтак застосування до нього домашнього арешту неможливо, оскільки перебування під домашнім арешту на території військової частини у особливий період та передання військовослужбовця під нагляд командування не передбачено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, зі змінами та доповненнями.

Окрім існування обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею оцінено в сукупності інші обставини, а саме вік та стан здоров`я підозрюваного, його сімейний та матеріальний стан, репутація та міцність соціальних зв`язків, загальна тривалість перебування під вартою.

Так, під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_5 під час перебування під вартою не погіршився.

Враховуючи всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про продовження строку застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.04.2025.

Розглядаючи питання щодо обрання ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить із того, що частина 3 ст.176 КПК України зобов`язує суддю насамперед розглянути можливість застосування менш суворих заходів, аніж позбавлення волі, але враховує, що відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На даній стадії кримінального провадження, з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який вчинений із застосуванням насильства, що підтверджується доданими до клопотання висновками експертиз, слідчий суддя вважає необхідним скористатися своїм правом не визначати розмір застави підозрюваному, оскільки перебування ОСОБА_5 під дією застави об`єктивно не зможе запобігти встановленим слідчим суддею ризикам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 178, ч. 4 ст.182, ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 18 квітня 2025 року.

Ухвала втрачає силу 19.04.2025 року о 00 год. 00 хв., якщо строк тримання під вартою не буде продовжено.

Продовження цього строку можливе у порядку передбаченому ст.199 КПК України

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 17.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1