ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0002372 від 03.08.2023 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, за ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 6 Закону України «Основ законодавства України про охорону здоров`я», кожний громадянин України має право на охорону життя та здоров`я.

Так, солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися ввічливості й поведінки військовослужбовців, вимог статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройний сил України», військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, всупереч зазначеним вимогам законодавства, вирішив стати на злочинний шлях та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено що, 02.08.2023 близько 17 год 30 хв ОСОБА_8 , перебуваючи у подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2, побачив раніше невідомого йому ОСОБА_9 , в цей же момент, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник словесний конфлікт з ОСОБА_9 .

В ході даного конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 на відстань близько 1 метра та наніс йому один удар правою рукою зігнутою в кулак в ліву частину нижньої щелепи.

Таким чином, ОСОБА_8 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_9 у виді закритого перелому нижньої щелепи зліва, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Після цього ОСОБА_8 , усвідомлюючи доведеність свого умислу спрямованого на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_9 до кінця, залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся. Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Також показав, що 02.08.2023 близько 17 год 30 хв, перебуваючи у подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2, побачив раніше невідомого йому ОСОБА_9 , в цей же момент, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_9 .В ході даного конфлікту він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому, а саме підійшов до ОСОБА_9 на відстань близько 1 метра та наніс йому один удар правою рукою зігнутою в кулак в ліву частину нижньої щелепи. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати. Позовну заяву ОСОБА_9 до нього визнає частково, а саме не заперечує щодо матеріальної шкоди в сумі 1786 грн 19 коп та моральної шкоди - 20000 грн.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених в ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Суд, висновок досудової доповіді Богунського районного відділу ДУ «Центр пробації» в Житомирській області від 15.05.24 року, відповідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) та застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції не може покласти в основу свого рішення, оскільки він не відповідає особі обвинуваченого та фактичним обставинам справи.

З урахуванням викладеного, а також те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем служби характеризується посередньо, його молодий вік, на наркологічному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, приймав участь у бойових діях, перебував у полоні, неодружений, не має на утриманні дітей, попросив вибачення у потерпілого, шкодує про вчинене, представник потерпілого не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, а також, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_8 не накладався.

Відповідно ст. 72 КК України ОСОБА_8 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання з 8 по 10 березня 2025 року.

Слід частково задовольнити позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 1786 грн 19 коп та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 2 (два) роки, якщо останній протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 1786 грн 19 коп та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання з 8 по 10 березня 2025 року, відповідно ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1