Провадження №1-кп/748/212/25
Єдиний унікальний№ 748/701/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за №0000010, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, Чернігівської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за №0000010, згідно з яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України, звернувшись до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим. В обґрунтування клопотання вказано, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого він обвинувачується, відносяться до нетяжких злочинів. На теперішній час закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення. З часу скоєння цього кримінального правопорушення строки давності не переривались та не зупинялись з вини обвинуваченого. У зв`язку з чим, наявні підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ч.1 ст.49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, є звільненням його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, він розуміє наслідки закриття кримінального провадження в порядку ст.49 КК України та бажає це зробити, а тому наявні всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, як це передбачено ч.1 ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, так як для цього існують підстави, передбачені чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Від представника Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій він просив суд розглядати справу без участі представника потерпілого Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Розглянувши заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим, заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Органом досудового розслідування установлено, що ОСОБА_3 достовірно знаючи, що згідно вимог ч.4 ст.116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, проводиться один раз по кожному виду використання, після набуття у порядку безоплатної приватизації у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Рожковської сільської ради Середино-Будського району Сумської області з кадастровим номером :05:000:3328, незаконно, повторно набув понад норму у власність ще одну земельну ділянку того ж виду цільового використання площею 2 га з кадастровим номером :07:000:0707, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (на даний час входить до складу Олишівської ОТГ Чернігівської області).

У ОСОБА_3 у вересні 2020 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) виник злочинний умисел, направлений на заволодіння державним майном шляхом обману, а саме: на повторне, в порушення норм ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України, отримання у власність земельної ділянки державної форми власності для ведення особистого селянського господарства шляхом її безоплатної приватизації.

Так, ОСОБА_3 переслідуючи корисливі мотиви, спрямовані на заволодіння земельною ділянкою державної форми власності шляхом обману, в порушення вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України у вересні 2020 року звернувся до органів Державного земельного кадастру України для отримання у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2 га у порядку безоплатної приватизації. А саме, 02.09.2020 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, розташованої на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. У той же час звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, розташованої на території Рожковської сільської ради Середино-Будського району Сумської області.

У вказаних заявах ОСОБА_6 зазначив, що право на безоплатну приватизацію по даному виду цільового призначення на території України ним не використано.

Таким чином, звернувшись одночасно до органів Державного земельного кадастру у різних областях з заявами для отримання у приватну власність земельних ділянок, ОСОБА_6 унеможливив виявлення посадовими особами органів Держгеокадастру України, факту повторного використання ним права на безоплатну приватизацію по даному виду цільового призначення на території України.

У подальшому наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 11.12.2020 ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :05:000:3344) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Рожковицької сільської ради Середино-Будського району Сумської області.

Таким чином, ОСОБА_3 використавши своє право, передбачене Земельним кодексом України, на отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної форми власності для ведення особистого селянського господарства, в межах норм безоплатної приватизації, 11.12.2020 отримав земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:3328, зареєструвавши її за собою 11.03.2021 за №40969317.

Будучи введеними в оману, посадові особи ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області винесли наказ №25-17749/14-20-сг від 14.12.2020 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яким затверджено документацію із землеустрою та передано у приватну у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :07:000:0707, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.

У подальшому ОСОБА_3 12.03.2020 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0707 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 40986191.

Таким чином, ОСОБА_3 шляхом обману, а саме повідомлення неправдивих відомостей ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ГУ Держгеокадастру у Сумській області про те, що своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених ст.121 Земельного Кодексу України не скористався, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно, всупереч принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст.14 Конституції України та ст.ст.5, 116, 121 Земельного кодексу України, будучи особою, яка використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок, умисно приховав даний факт, внаслідок чого незаконно повторно отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером :07:000:0707 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, вартість якої згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно складає 20000 грн., яка незаконно вибула із державної власності та є об`єктом права власності Українського народу відповідно до статей 13, 14 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.2 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі за №200/4664/14-к.

Згідно з ч.3 cт.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не зобов`язує суд першої інстанції у випадку заявлення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, дослідити докази в провадженні і лише після цього вирішити таке клопотання.

Натомість, ч.8 ст.284 КПК України передбачено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною третьою статті 285 КПК України також передбачено, що досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку лише у разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України).

ВП Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 року справа за №598/1781/17 наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо. Тобто суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Виходячи з вказаних вище правових норм, суд вправі у підготовчому судовому засіданні розглянути питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із цим , оскільки наявне клопотання щодо такого звільнення, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує проти такого звільнення та згідно з ч.4 ст.286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, тобто зокрема і в підготовчому судовому засіданні, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку, передбаченому статтями 347-363 КПК України.

Так, ст.44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

При цьому матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2 ст.49 КК України), а процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце у 2020 році та містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України - кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України відноситься до кримінального проступку. З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні на час розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України. При цьому судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.2, ч.3 ст.49 КК України.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. Так, у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 02.07.2019 року справа за №515/331/17 зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі. Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи, ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судом відповідно до ст.285 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, роз`яснені наслідки закриття кримінального провадження, можливість продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підтвердив, що розуміє, що звільнення його від кримінальної відповідальності з підстави, передбачено них п.3 ч.1 ст.49 КК України, тобто у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цієї підстави, є звільненням його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, розуміє наслідки такого закриття кримінального провадження і бажає це зробити.

Враховуючи викладене, клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за №0000010, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України слід задовольнити.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.44, 49 КК України, ст.284, 285, 286, 288, 392, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Закрити кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05 лютого 2025 року за №0000010, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1