ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1694/25 (1-кс/643/644/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/288/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

представника

власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000280 від 30.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця ДТП за адресою: м. Харків, на перехресті пр. Льва Ландау та вул. Ахієзерів, а саме автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Місцем зберігання автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , визначено майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди (Пушкінська), 107.

На зазначену ухвалу слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову, якою передати автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику транспортного засобу ОСОБА_7 . Вказував, що фактично вилучення майна відбулось 29.01.2025 року. Останнім днем подачі клопотання про арешт вилученого майна визначено законом та повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня, а саме 30.01.2025 року. Вказує, що згідно з відомостями реєстрації клопотання вбачається, що воно подано до суду 03.02.2025 року, що, на його думку, свідчить про те, що це клопотання було подано з порушенням вимог ч.5 ст. 171 КПКУ країни, що зобов`язувало слідчого суддю виконати вимоги ч.3 ст. 172 КПКУ країни та повернути заявнику. Крім того, вказував, що власник бажає проведення зберігання свого майна здійснювати у небезпечному місці під відповідальне зберігання, що пов`язано з приближеним розташуванням майданчика до меж країни агресора та імовірністю ураження місця розташування (с. Харків, вул. Пушкінська, 107), яке належить до структурних підрозділів Міністерства Внутрішніх Справ України, що не дозволить здійснити збереження доказу належним чином у кримінальному провадженні.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відомості телефонного повідомлення, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю сторони, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до відомостей протоколу огляду місця події дорожньо-транспортної події (арк. 20 25) вбачається, що автомобіль було вилучено 29.01.2025 року.

Поряд з цим, відповідно до відомостей цього провадження вбачається, що клопотання про арешт майна з доданими до нього документами було направлено до суду поштовим зв`язком.

В матеріалах провадження міститься фотокопія поштового конверту, в кому до суду направлялось клопотання додатками (арк. 27).

З відомостей цього конверту вбачається, що клопотання направлялось до суду поштовим зв`язком зі зворотним повідомленням про отримання поштового відправлення.

Відповідно д відомостей трек номеру, який міститься на поштовому конверті вбачається, що клопотання прокурором було направлено 30.01.2025 року, тобто наступного робочого дня після вилучення майна.

Такі відомості вочевидь свідчать про дотримання прокурором вимог ч.5 ст. 171 КПК України, що в свою чергу спростовує такі твердження апелянта.

Крім того, апелянт просив повернути власнику майна вилучений автомобіль.

Однак з відомостей технічного паспорту автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , (арк. 20-21) вбачається, що власником цього автомобіля є ОСОБА_8 .

Відповідно до відомостей апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що адвокат ОСОБА_6 просив передати автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , в інтересах якого він діє.

Однак апелянт не надав будь-яких фактичних відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_7 є власником цього автомобіля, не містять таких відомостей і матеріали судового провадження. Натомість згідно відомостей технічного паспорту, власником цього автомобіля є ОСОБА_8 .

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості повернути майно особі, яка не є його власником, а тому такі твердження апелянта є необґрунтованими.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, адвокатом ОСОБА_6 не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2025 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :