Провадження № 11-кп/824/3629/2025 Суддя-доповідач ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2025року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 березня 2025 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2022 р. за № 0002741, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 409 КК України.

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, до 30 березня 2025 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки відстутності обгрунтованого обвинувачення, а також доказів на обгрунтування, ризиків, встановлених ст. 177 КПК України.

На обгрунтовання недоведеності заявлених стороною обвинувачення ризиків, а також можливості застосувати до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, захисник звертає увагу на дані про його особу, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, на момент затримання проходив службу в Збройних силах України, має постійне місце проживання, на обліку нарколога не перебуває, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 22.04.2021 виявляє ознаки "Шизотипового розладу", відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 281 від 30.03.2023 виявляє ознаки Змішаного розладу особистості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), і в разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, обвинуваченому у порядку ст. 290 КПК України були відкриті матеріали досудового розслідування, а тому він обізнаний із анкетними відомостями потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні, що вказує на наявність ризику можливого впливу на потерпілу та свідків з метою зміни останніми своїх показів, наданих на етапі досудового розслідування.

На підставі наведеного, місцевим судом зроблено висновок про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду, впливу на свідків та потерпілу, з часу минулих судових засідань зменшився чи зник, і з таким висновком погоджується колегія суддів.

На переконання колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.

Так, з оскаржуваної ухвали слідує, що при розгляді клопотання прокурора про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрованого постійного місця проживання у м. Києві не має, однак проживав у військовому містечку при в/ч, де проходив військову службу за мобілізацією, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, що вказує на відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б могли бути стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Доводи апеляційного скарги захисника за яких він просить застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду матеріалів провадження.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, обгрунтовану та вмотивовану - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 30 березня 2025 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: