Справа № 473/143/25
Номер провадження1-кп/473/166/2025
ВИРОК

іменем України

"14" січня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відео конференції під час трансляції із Державної установи «Вознесенська виправна колонія №72», котра розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Люблине Березанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, сімейний стан - одружений, на утриманні дітей не має, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 06 вересня 2018 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 04 років 06 місяців позбавлення волі,

2. засудженого 19 лютого 2019 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч.1 ст.115, ч.4 ст.70 КК України до 08 років позбавлення волі, відбуває строк основного покарання в виді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська ВК №72».

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2019 року ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та за сукупністю кримінальних правопорушень, йому було призначено покарання в виді 08 років позбавлення волі, він відбуває строк основного покарання в виді позбавлення волі в Державній установі «Вознесенська ВК №72». Початок строку: 03 лютого 2018 року, кінець строку: 03 лютого 2026 року.

Засуджений ОСОБА_6 в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» знаходився з 05 лютого 2018 року. Під час тримання в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» допустив 02 порушення режиму утримання, мав 02 стягнення, заохочень не мав.

З 09 квітня 2019 року засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72» в Миколаївській області. За період відбування покарання мав 30 стягнень, заохочень не мав.

З 07 червня 2021 року засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія №96» в Рівненській області. За період відбування покарання мав 09 стягнень, заохочень не мав.

З 30 червня 2023 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія №72» в Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується негативно, має 15 стягнень, заохочень не має. Загалом за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_6 має 56 стягнень, заохочень не має. Відповідно до ст.133 КВК України ОСОБА_6 визнаний засудженим, який вчиняє злісні порушення установленого порядку відбування покарання. У майстерні установи не працевлаштований, від роботи відмовляється в категоричній формі. Участі у суспільно - корисному житті відділення та в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, не вбачає в цьому необхідності.

Незважаючи на застосування заходів дисциплінарного впливу, засуджений ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та продовжив порушувати режим утримання в даній установі.

13 вересня 2024 року о 06:55 годині, засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи основне покарання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ Державної установи «Вознесенська ВК №72» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, яка являється виправною колонією середнього рівня безпеки та розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, відкрито в категоричній формі, в присутності представників адміністрації установи виконання покарань, а саме: начальника установи ОСОБА_7 , виконуючого обов`язки першого заступника начальника - начальника відділу нагляду і безпеки ОСОБА_8 , заступника начальника установи з СВПР ОСОБА_9 , заступника начальника установи з інтендантського та господарського забезпечення ОСОБА_10 , начальника оперативного відділу ОСОБА_11 , відмовився в категоричній формі виконувати законні вимоги адміністрації установи, а саме: приступити до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ, в якій він утримується, чим порушив вимоги ст.9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч.3 ст.107 КВК України, п.3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28 серпня 2018 року, згідно якого засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, а також утримувати в чистоті і порядку приміщення установи виконання покарань.

При цьому, засуджений ОСОБА_6 був забезпечений необхідним робочим інвентарем, пройшов інструктаж з техніки безпеки та за станом здоров`я міг залучатися до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ.

В подальшому, засудженому ОСОБА_6 , повторно, в усній формі, було роз`яснено його права та обов`язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, які передбачені ст.9 КВК України, ч.3 ст.107 КВК України, п.3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.391 КК України.

Після чого, засудженому ОСОБА_6 , було повторно запропоновано приступити до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ, однак засуджений ОСОБА_6 відкрито, в категоричній формі, в присутності вищезазначених працівників станови, відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи.

Позиція засудженого обвинуваченого ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений засуджений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив злочин та щиро розкаюється в скоєному.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений засуджений ОСОБА_6 .

Умисні дії обвинуваченого засудженого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст.391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Мотиви призначення покарання.

08 січня 2025 року між прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , якому згідно із ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим засудженим ОСОБА_6 , з участю захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.4 ст.469, ст.472 КПК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

Цією угодою визначено покарання обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 за ст.391 КК України в виді позбавлення волі строком на 01 /один/ рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2019 року, яка станом на 14 січня 2025 року, тобто на дату ухвалення вироку становить 01 /один/ рік 00 /нуль/ місяців 20 /двадцять/ днів позбавлення волі, та остаточно обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 призначити остаточне основне покарання в виді позбавлення волі строком на 01 /один/ рік 03 /три/ місяці.

Крім того угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений засуджений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим засудженим ОСОБА_6 вірно надана за ст.391 КК України.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим засудженим ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для визнання винуватості.

Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 основного покарання на підставі угоди про визнання винуватості від 08 січня 2025 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду про визнання винуватості на визначених в ній умовах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинуваченим засудженим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке передбачене ст.391 КК України розділу XVIII Особливої частини КК України - кримінальні правопорушення проти правосуддя, і відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 основне покарання відповідно до визначеного угодою про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 та главою 35 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 січня 2025 року між прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим засудженим ОСОБА_6 , з участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 01 /один/ рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 лютого 2019 року та остаточно до відбування покарання обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 призначити покарання в виді позбавлення волі на строк 01 /один/ рік 03 /три/ місяці.

Запобіжний захід обвинуваченому засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, обрати тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування основного покарання з 14 січня 2025 року, зарахувавши в строк відбування основного покарання строк тримання його під вартою в установі попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №2046 - VIII від 18 травня 2017 року, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1