Справа № 521/703/25
Номер провадження:1-в/521/600/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі (в режимі відеоконференції) заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 та вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 18.11.2022 відносно нього у відповідність до чинного законодавства,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси на розгляд надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року (далі - Закон №3886-IX) вироків відносно нього.

Засуджений в режимі відеоконференції заяву підтримав та просив привести вироки у відповідність до чинного законодавства.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти приведення вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 та Іллічівського міського суду Одеської області від 18.11.2022 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону №3886-IX.

Дослідивши зміст заяви, надані матеріали та вислухавши думку учасників, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13. ч. 1 ст. 537 КПК України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

09 серпня 2024 року набув чинності - Закон №3886-IX, яким внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином ст. ст. 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом №3886-IX кримінальна відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно наданих матеріалів судом встановлено наступне.

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2, 3 ст. 185 КК України та призначене покарання

-за ч. 2 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі,

-за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України у 2021 році складає 2 270 гривень.

Згідно з даним вироком за першим епізодом від 27.10.2021 - розмір спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_4 складає 7 100,66 грн, за всіма наступними епізодами 2 340,00 грн, що, відповідно, перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У зв`язку із зазначеним, кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 року не усунута. Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення від покарання за вказаним вироком.

Вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.11.2022 ОСОБА_4 було визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначене узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 року визначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

Згідно з даним вироком розмір спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_4 за епізодом від 26.10.2021 складає 3 622,40 грн, що, відповідно, перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян у 2021 році.

Отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення від покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.11.2022 року

У зв`язку із зазначеним, кримінальна караність діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 та вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 18.11.2022 не усунута. Отже відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаними вироками.

Враховуючи вищевикладене, подана ОСОБА_4 заява про приведення вироків щодо нього у відповідність до Закону №3886-IX не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про приведення у відповідність до положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2022 та вироку Іллічівського міського суду Одеської області 18.11.2022 року відносно ОСОБА_4 - відмовити

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1