Справа № 308/651/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України військової служби за контрактом, на посаді - номер обслуги 1 зенітного кулеметного відділення 2 зенітно-кулеметного взводу 2 зенітно кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 року, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що громадянин України ОСОБА_4 27.06.2020 підписав контракт на проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_2 .

04.01.2024 наказом №38 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду оператора відділення управління взводу управління зенітної - кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового склад) частими та поставлено на всі види забезпечення.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 переведено на посаду номер обслуги 1 зенітного кулеметного відділення 2 зенітно-кулеметного взводу 2 зенітно-кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 , зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків, точно й вчасно виконувати покладені на нього обов`язки.

Натомість, солдат ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану, 31.07.2024 самовільно залишив пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та є незаконно відсутній на військовій службі, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Клопотання мотивоване наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого правопорушення та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зазначив, що 23.11.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 Ужгородським міськрайонним судом обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 21 січня 2024 року включно.

Постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, а саме : до 16.02.2025 року.

Слідчий стверджує, що двомісячний строк досудового розслідування в цьому провадженні закінчується 16.01.2025, а завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо внаслідок складності провадження, зокрема: органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив ще ряд кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), у яких на даний час не допитані в якості свідків військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 , так як більша частина військовослужбовців перебуває у зоні ведення бойових дій. Окрім цього не долучені матеріали проведених службових розслідувань, відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_3 та військової частини НОМЕР_2 , які слугуватимуть необхідною доказовою базою вини підозрюваного ОСОБА_4 у вчинених кримінальних правопорушеннях.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні просив застосувати альтернативний запобіжний захід і визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним. Окрім цього зазначив, що 01.07.2024 підозрюваному прийшов виклик для проходження реабілітації у м. Одеса, у зв`язку з чим, госпіталь скинув довідку, щодо проходження лікування. Дану довідку захисник поніс у військову частину, однак йому сказали, що підозрюваний в СЗЧ.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № від 17.09.2024.

20.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, яке полягає у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану. Дане повідомлення про підозру скеровано до Військової частини НОМЕР_1 для вручення підозрюваному в разі повернення його на службу.

02.10.2024 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_8 надано дозвіл на затримання ОСОБА_4

22.11.2024 о 12 год. 50 хв. ОСОБА_4 затримано згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду про надання дозволу на затримання з метою приводу в суд для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

23.11.2024 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру від 20.09.2024, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, яке полягає у самовільному залишенні військової частини без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

23.11.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 обрано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Строк тримання під вартою постановлено обчислювати ОСОБА_4 з 12 год. 50 хв. 22 листопада 2024 року по 21 січня 2025 року включно.

14.01.2025 року постановою керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження було продовжено до трьох місяців, тобто до 16.02.2025 року.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ст. 177 КК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.

Щодо доводів підозрюваного та захисника про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, то слід зазначити наступне:

Стаття 183 КПК України не визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання сторони обвинувачення приймає до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість.

На день розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою не зменшилися та не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, а також неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистої поруки, особистого зобов`язання є недоцільним з огляду на м`якість, а також застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належне виконання підозрюваною обов`язків.

Разом з цим, слідчий суддя, беручи до уваги доводи сторони захисту, щодо необхідності проходження підозрюваним лікування та медичного огляду, вважає за можливе обрати відносно останнього альтернативний запобіжний захід у вигляді застави з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того, у своїй практиці ЄСПЛ зазначив, що автоматична відмова у заставі в силу закону, без будь-якого судового контролю, несумісна з гарантіями статті 5 § 3 Конвенції (рішення у справі "Пірузян проти Вірменії", § 105; "S.B.C. проти Сполученого Королівства", § § 23-24). Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні під заставу: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (рішення у справах "Тирон проти Румунії", § 37; "Смирнова проти Росії", § 59; "Пірузян проти Вірменії", § 94).

Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку безальтернативне тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Застава, як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.

При цьому, враховуючи тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 , належну процесуальну поведінку підозрюваного, яка має постійне зареєстроване місце проживання в м. Мукачево, стан здоров`я, слідчий суддя вважає за належне визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування;

-здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст.177,178,183,184,186,193-194,196,197,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2024 року, відносно ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах строку досудового розслідування, а саме до 16 лютого 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування;

-здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 16 лютого 2025 включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 40 хв. 20.01.2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1