ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/2344/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/67/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.390-1 КК України
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 р. м.Тернопіль

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу прокурора Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 07 вересня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Збараж Тернопільської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого 30 квітня 2024 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ст.390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначено йому у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк терміном 1 (один) рік, з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Як визнав суд, 20.05.2024 постановою Збаразького районного суду Тернопільської області у справі №598/844/24 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ять діб, а також направлено для проходження програми для кривдників терміном 3 місяці до Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації, що за адресою: вул. Монастирська, 1, м. Чортків Тернопільської області.

Надалі, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок проходження тримісячної програми для кривдника відповідно до ст. 39-1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи ознайомленим про кримінальну відповідальність в разі не проходження програми для кривдників, достовірно знаючи про необхідність її проходження, будучи ознайомленим з правилами проходження даної програми, усвідомлюючи наслідки непроходження програми, діючи умисно, з метою ухилення від її проходження, маючи реальну можливість проходити програму, без поважних причин не з`явився 06.08.2024, 09.08.2024 та 13.08.2024 року по даний час для проходження програми для кривдників Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, за ознаками умисного ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такий захід застосовано судом.

В апеляційній скарзі прокурор Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини кримінального провадження та кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, вважає, що вирок відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особи обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 будучи судимим вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 р. за ст.390-1 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічне правопорушення в період відбування покарання, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого для суспільства.

У зв`язку із вищенаведеним, прокурор з висновками суду в частині призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України не погоджується, оскільки вважає, що судове рішення не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, принципах законності, справедливості та обґрунтованості покарання.

На переконання апелянта, судом не здобуто таких даних про обвинуваченого ОСОБА_7 , які б давали підстави робити висновки про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, прокурор вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню (ст.75 КК України) та таке неправильне застосування закону призвело до призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке за своїм видом не відвідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість.

Просить вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 скасувати, в частині призначеного покарання, і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому покарання за ст.390-1 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року у виді 1 місяця пробаційного нагляду (поставлений на облік 03.06.2024), перевівши його за правилами встановленими п.5 ч.1 ст.72 КК України в 1 місяць обмеження волі, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; міркування прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким обрати ОСОБА_7 покарання, вид, розмір та форму відбування якого вказано в апеляційній скарзі; обвинуваченого ОСОБА_7 , який вирок місцевого суду вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни і відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Як вбачається із вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 390-1 КК України до покарання у виді виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 квітня 2024 року, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено 1 (один) рік іспитового строку із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Однак, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, не зважаючи на те, що він вчинив новий злочин після постановлення вироку відносно нього і на момент ухвалення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком, безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції не враховано, що якщо за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, то під час постановлення нового вироку із застосуванням положень ст. 71 КК суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 758/15350/21.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і як обґрунтовано зазначає про це прокурор у апеляційній скарзі, ОСОБА_7 вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, за яким йому було призначено покарання, яке слід відбувати реально, у зв`язку з чим рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК є неприпустимим.

Таким чином, судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, тобто застосовано закон, який не підлягає застосуванню, а саме ст.75 КК України, що призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке, за обраною формою відбування покарання, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з приписами п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосовування закону, який не підлягає застуванню (в даному випадку - ст.75 КК України)

Згідно із п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2024 року, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, слід скасувати та постановити новий вирок.

Вирішуючи питання відносно покарання, яке слід призначити ОСОБА_7 апеляційний суд виходить з того, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який раніше судимий вироком Збаразького районного суду від 30.04.2024 року за ст.390-1 КК України і маючи незняту та непогашену судимість вчинив нове умисне аналогічне кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України.

Також суд враховує як обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд також враховує обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді обмеження волі, проте не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією статті обвинувачення.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком слід частково приєднати не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.04.2024 р. у виді 1 місяця обмеження волі, з урахуванням положень ст.72 КК України, відповідно до яких одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Збаразького відділу Теребовлянської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2024 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ст.390-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.04.2024 р. та, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

В решті вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 листопада 2024 р. відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді