Справа №712/2489/25
Провадження №1-кп/712/581/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 15.01.2025, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Калінін, Російської Федерації, громадянки України, з вищою освітою, вдови, немаючої на утриманні дітей, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ст.124 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025, у проміжок часу з 15 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин, ОСОБА_5 перебувала за місцем свого проживання, а саме: в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та між останніми виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин, який в подальшому переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар ногою в область грудної клітки, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді крововиливу правої молочної залози, які відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №02-01/37 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Сприймаючи дії ОСОБА_4 як реальну загрозу для свого здоров`я, не маючи змоги через фізичну перевагу останнього, іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди своєму здоров`ю, захищаючись від суспільно-небезпечного діяння з боку ОСОБА_4 , який намагався завдати їй тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , з метою самозахисту та подальшого припинення нанесення їй тілесних ушкоджень, невірно оцінивши небезпечність посягання та обстановку захисту, маючи при цьому реальну можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, умисно, з мотивів самозахисту, тримавши в руці кухонного ножа, яким до того нарізала продукти харчування, нанесла ним один удар в область черевної порожнини ОСОБА_4 , чим спричинила потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні живота зліва, яка проникає в черевну порожнину без ушкодження внутрішніх органів, які, відповідно до висновку експерта №02-01/108 від 14.02.2025, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя як в момент заподіяння, так і в своєму клінічному протіканні. Внаслідок чого, ОСОБА_4 о 16 годині 51 хвилин було доставлено до приймального відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» та госпіталізовано.

Отже, ОСОБА_5 вчинила діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала в повному обсязі та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодилася з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_5 показала, що вдень 15.01.2025 вона перебувала вдома зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 . Коли вона готувала їжу, чоловік, будучи напівпитку, вимагав у неї гроші на випивку, кричав, чіплявся, а потім вдарив ногою в груди. З метою самозахисту та припинення нанесення їй тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , тримаючи в руці кухонного ножа, яким в цей час нарізала цибулю і сало на зажарку, нанесла ним один удар в живіт чоловіку ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Обвинувачена шкодує про те, що трапилось, критично оцінює свої дії, запевняла, що подібне більше ніколи не повториться. Також, ОСОБА_5 зазначила, що вона з чоловіком примирились, та продовжують проживати разом; після вказаних подій чоловік майже не вживає алкогольні напої.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він із ОСОБА_5 примирились, продовжують проживають разом однією сім`єю. Стан його здоров`я задовільний. ОСОБА_4 просив суворо не карати ОСОБА_5 , вказавши, що в тому, що трапилось є і його вина. Потерпілий зазначив, що після вказаних подій співмешканку більше не ображає, алкогольні напої вживає вкрай рідко, працює.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_5 . Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, а саме: умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєний злочин, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, є пенсіонеркою за віком, має захворювання артроз і цукровий діабет.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у близьких відносинах.

При призначенні покарання суд враховую думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_5 , вказавши, що вони продовжують проживати разом однією сім`єю, а в тому, що трапилось є і його вина.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах, установлених санкцією ст.124 КК України, у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, та застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на неї обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

В судових дебатах прокурор просила покласти на обвинувачену обов`язок, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, зокрема, направити її для проходження програми для кривдників.

Згідно з п.5 ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: направлення для проходження програми для кривдників.

З вищенаведеної норми вбачається, що по-перше, покладення на засудженого обов`язків відповідно до статті 91-1 КК України можливо лише в інтересах потерпілого, а по-друге, покладення таких обов`язків є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Суд враховує, що в даному випадку обвинувачена застосувала фізичне насильство до свого співмешканця в межах самооборони (хоча із перевищенням цих меж). Фізичному насильству з боку обвинуваченої передувало нічим не спровоковане фізичне насильство з боку потерпілого, під час якого він наніс обвинуваченій удар ногою в область грудної клітки. За таких обставин суд вважає, що направлення обвинуваченої для проходження програми для кривдників або застосування до неї інших заходів згідно зі ст.91-1 КК України є недоцільним, оскільки відсутні докази прояву обвинуваченою агресії (тобто нічим не спровокованого насильства) щодо потерпілого.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.

На підставі ч.7 ст.72 КК України, у строк покарання підлягає зарахуванню період тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під цілодобовим домашнім арештом з 20.01.2025 по 13.03.2025 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання скасування арешту суд вирішує відповідно до вимог ст.174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394, ч.15 ст.615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

На підставі ч.7 ст.72 КК України, у строк покарання, призначеного ОСОБА_5 , зарахувати строк домашнього арешту з 20 січня 2025 року по 13 березня 2025 року включно з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2025 у справі №712/745/25, а саме: 1 змив з підлоги, 1 змив з дверей шафи, 4 кухонні ножі, жіночу сорочку зеленого кольору.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 у справі №712/746/25, а саме: сорочку в чорно-сіру клітинку з плямою речовини бурого кольору та порізом, піджак чорного кольору з плямами речовини бурого кольору та порізом.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- змив з підлоги, змив з внутрішньої сторони шафи, жіночу сорочку зеленого кольору,які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (м. Черкаси, вул. Пастерівська, буд. 104), - знищити;

- чотири ножі, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області (м. Черкаси, вул.Пастерівська, буд. 104), - повернути за належністю власнику ОСОБА_5 ;

- сорочка в чорно-сіру клітинку з плямою речовини бурого кольору, піджак чорного кольору з плямами речовини бурого кольору та механічними пошкодженнями, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, - повернути за належністю власнику ОСОБА_4 ;

- висновок спеціаліста №02-01/37 від 16.01.2025; належним чином завірені копії карток виїзду та виклику швидкої медичної допомоги №372 від 15.01.2025; оптичний носій інформації DVD-R диск з відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 ; оптичний носій інформації DVD-R диск з відеозаписом з нагрудних камер (бодікамер) поліцейських, які здійснювали реагування на подію 15.01.2025 ЄО №3143 за адресою: м.Черкаси, вул.М.Залізняка, 89, кв.20; оптичний носій інформації DVD-R диск, на якому наявні записи аудіоповідомлень на лінію «102» від 15.01.2025; носій інформації DVD-R диск, на якому містяться копії аудіоповідомлень на спеціальну лінію «103» від 15.01.2025, які приєднано до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- медична карта стаціонарного хворого №999 КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», яку повернуто до медичного закладу - залишити за належністю в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги».

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1