Справа 127/124/25
Провадження 1-кс/127/34/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000229 внесеного до ЄРДР 31.12.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що слідчим проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000229 внесеного до ЄРДР 31.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 31.12.2024 у ході здійснення оперативно-службової діяльності 1 відділом ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області отримано дані про те, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на замовлення спец служб рф, мав намір вчинити піфдпали релейних шаф та транспортних засобів військовослужбовців ЗСУ, проте з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінальних правопорушень до кінця.

Цього ж дня, з метою перевірки зазначеної вище інформації під час проведення ОМП за адресою: вул. Пирогова, 139-Б, м. Вінниця (с. Бохоники, Вінницького району, Вінницької області) за участі та за добровільної згоди власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у гаражному приміщенні, в присутності та за участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено належні останньому: мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі Y-5 2018 IMEI-1 НОМЕР_1 IMEI 2 - НОМЕР_2 з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (сейф пакет № 3379552), мобільний телефон марки Sony Xperia F 8332 IMEI-1 НОМЕР_5 , IMEI-2 НОМЕР_6 з абонентським номером НОМЕР_7 (сейф пакет № 3379551), дві пляшки розчинника, ємкістю по 0,5 л. кожна з маркуванням «646 та 647» (сейф пакет № 2085206). Вказані вище мобільні термінали містили відомості про співпрацю останнього з невстановленими представниками країни-агресора та готування останнього до вчинення кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлену на даний час досудовим слідством дату та час, однак не пізніше 02.12.2024 громадянин України ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи, що 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по даний час вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Huawei Y-5 2018», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з номером оператору мобільного зв`язку НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , з встановленим на нього програмним забезпеченням інтернет-месенджеру «Telegram» із створеним акаунтом з ідентифікатором ( ОСОБА_8 ) з прив`язкою до номеру НОМЕР_8 у мережі Інтернет, з метою особистого незаконного збагачення, відшукав аккаунт з ідентифікатором « ОСОБА_9 », під іменем ( ОСОБА_10 ).

Надалі, в період з 02.12.2024 по 12.12.2024 ОСОБА_4 , діючи умисно та ініціативно, з вказаного вище акаунту вів діалог з невстановленим на даний час особою представником країни-агресора та отримуючи від останнього інструкції та деталі вчинення підпалу релейних шаф та трансформаторів за особисту матеріальну винагороду.

При цьому, ОСОБА_4 за вказаний проміжок спілкування, достовірно усвідомлював, що завдання, які мав виконати на замовлення вказаної вище особи спрямовані на ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки, залякування місцевого населення, в тому числі, усвідомлюючи важливе народногосподарське та оборонне значення залізниці, якою у тому числі переміщається військова техніка, озброєння, які необхідні для Збройних Сил України у відсічі збройної агресії російської федерації, з вказаного вище акаунту вів діалог з невстановленим представником країни - агресора.

Однак, ОСОБА_4 у вказаний вище проміжок часу, не відмовився від свого злочинного умислу та продовжив спілкування у месенджері «Telegram», наголошуючи на своїй готовності та можливостях виконання поставлених завдань щодо відшукання та подальших підпалів релейних шаф та трансформаторів за грошову винагороду.

При цьому, ОСОБА_4 , дізнавшись 12.12.2024 під час діалогу від невстановленого представника країни-агресора про неможливість отримання грошової винагороди за підпал трансформаторів, отримав завдання щодо пошуку та підпалів автомобілів військових ЗСУ або завдань, пов`язаних з підпалами адміністративних приміщень, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підтвердив свою готовність і надалі продовжувати співпрацю.

З метою, виконання поставленого завдання ОСОБА_11 , будучи місцевим жителем та достовірно усвідомлюючи, що за адресою: АДРЕСА_2 розташована військова частина НОМЕР_10 , на якій наявні військові автомобілі ЗСУ 30.12.2024 о 12 год. 21 хв. прийшов до вказаної території та відзняв оглядовий відеозапис, який надіслав зі свого особистого акаунту з ідентифікатором «( ОСОБА_8 )» на акаунт невстановленого представника країни - агресора з ідентифікатором « ІНФОРМАЦІЯ_3 » під іменем ( ОСОБА_10 ).

Надалі, ОСОБА_4 отримав від останнього погодження щодо замовлення на підпал військових автомобілів ЗСУ, що знаходились на території вказаної вище військової частини, із зазначенням суми винагороди у розмірі 700 доларів США за один автомобіль.

Після погодження деталей, способу та визначення суми ОСОБА_11 отримав інструкції щодо виготовлення горючої суміші та необхідних компонентів, а також заходи, які необхідно вжити задля своєї конспірації, задля уникнення відповідальності.

Після отримання вказаних інструкцій та деталей ОСОБА_4 30.12.2024 закупив частину з необхідних компонентів, зокрема дві пляшки розчинника, які в подальшому переніс до гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходились й інші необхідні для виготовлення горючої суміші компоненти.

Тим самим, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак про вказаний протиправний умисел ОСОБА_4 стало відомо стороннім особам, які повідомили про зазначений факт співробітників УСБУ у Вінницькій області, якими було припинено протиправну діяльність ОСОБА_4 .

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 а обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто, незакінчений замах на вчинення дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливих період.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 о 16 год. 13 хв. 31.12.2024 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 01.01.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом ОМП від 31.12.2024, протоколом допиту свідка: ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , протоколами огляду від 31.12.2024, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 покладається забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_13 підозрюється у замаху на вчинення тяжкого умисного злочину, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України. Санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, на даний час проводяться слідчі (розшукові) заходи спрямовані на виявлення та фіксацію доказів, що можуть становити доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, що також дає підстави вважати, що перебуваючи на волі він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слід врахувати те, що наявні у ОСОБА_4 соціальні зв`язки не являються для нього достатнім стримуючим фактором, що свідчить про відсутність в нього стійких соціальних зв`язків. Стан здоров`я та вік підозрюваного ОСОБА_4 дозволяють утримувати його під вартою. Останній має налагоджені та стабільні зв`язки із представниками держави агресора, а тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі аналогічних, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України та свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог пункту 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-3, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 114-1 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1- 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого, просив слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечилв проти задоволення даного клопотання, слідчому судді пояснив, що підозра на даний час є передчасною, окрім того слідчим у своєму клопотанні та прокурором в ході судового розгляду не доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, просив слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором наведені, відповідно до ст.ст. 177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також враховані обставини, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1 КК України - обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу до підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення підозрюваному розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 16 годин 13 хвилин 01 березня 2025 року (відповідно до протоколу затримання) в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 01 березня 2025 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя