Провадження по справі № 1-кп/367/403/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000591 від 01 жовтня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 129 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. Суть обвинувачення.

28.09.2023 близько 13 год. 00 хв. (точного часу судовим розглядом не встановлено) у ОСОБА_4 , який знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, направленим на погрозу вбивством, висловив усну погрозу на адресу ОСОБА_6 про намір позбавити її життя. Після чого, бажаючи викликати у потерпілої реальне побоювання за своє життя, із застосуванням фізичної сили штовхнув потерпілу ОСОБА_6 , від чого остання впала спиною на підлогу, після чого ОСОБА_4 обома руками схопив її шию і застосовуючи фізичну силу почав стискати. Після цього, тримаючи обома руками за шию потерпілої, підняв останню на ноги та повів до кімнати, де поклав на ліжко, сів зверху та продовжував із застосуванням фізичної сили стискати обома руками шию потерпілої.

Одразу після цього, продовжуючи реалізацію свого умислу, бажаючи викликати у потерпілої реальне побоювання за своє життя, вигнав її на балкон квартири та наказав стрибати з 5 поверху багатоповерхівки, продовжуючи висловлювати усні погрози на адресу ОСОБА_6 про намір позбавити її життя, внаслідок чого остання, виходячи з обстановки, яка склалася на момент погрози та агресивної поведінки ОСОБА_4 , сприйняла такі дії останнього як реальну та дійсну погрозу позбавлення її життя та реально побоювалася здійснення цієї погрози.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, тобто погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Крім того, ОСОБА_4 , 28.09.2023 близько 13 год. 00 хв. (точного часу судовим розглядом не встановлено) на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні до ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , із застосуванням фізичної сили штовхнув потерпілу ОСОБА_6 , від чого остання вдарилась головою об двері та впала спиною на підлогу, після чого ОСОБА_4 , натиснувши коліном правої ноги на грудну клітку потерпілої, обома руками схопив її шию і застосовуючи фізичну силу почав стискати. Після цього, тримаючи обома руками за шию потерпілої, підняв останню на ноги та повів до кімнати, де поклав на ліжко, сів зверху, натиснувши на її грудну клітку коліном правої ноги, та продовжував із застосуванням фізичної сили стискати обома руками шию потерпілої. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: садна шиї та лівої лобної ділянки, синців грудної клітки, обох плечей, лівого передпліччя та ліктьового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

2. Позиція сторони обвинувачення, сторони захисту.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 129 КК України, призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн., за ч.1 ст. 129 КК України у вигляді пробаційного нагляду на два роки, на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання меньш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк - два роки. Вирішити долю речових доказів згідно ст. 100 КПК України.

Захисник просив суд призначити мінімально можливе покарання обвинуваченому, яке буде справедливе та достатнє, враховуючи відсутність наміру у обвинуваченого як на заподіяння тілесних ушкоджень, так і щодо погрози вбивством.

3. Дослідження доказів та мотиви суду щодо прийнятого рішення.

У зв`язку з невизнанням своєї провини судом було проведено судовий розгляд у повному обсязі, допитано обвинуваченого, потерпілу, свідків, експерта, досліджено письмові докази та відеозаписи.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав, зазначив що перед датою подій потерпіла відпочивала в Албанії, у них була сварка. Після її повернення вони вирішили не продовжувати стосунки, 28.09.2024р. обвинувачений приїхав на квартиру щоб забрати речі, у квартирі була потерпіла ОСОБА_7 . Після того як він зайшов до квартири, подальші дії він пам`ятає смутно, пам`ятає як кричав та погрожував потерпілій, стискав її за плечі, виставив на балкон, закривши двері, розбив її телефон та зламав золоті прикраси.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що обвинувачений був її співмешканцем. 28 вересня 2023 року о 12-50 знаходилась у себе в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 на кухні, відкрилися двері її квартири та увійшов ОСОБА_4 . Спочатку він пішов до кімнати, у нього був свій ключ від квартири. Їй здалося, що він був в неадекватному стані, та вона вирішила піти з квартири, але він її штовхнув, вона головою вдарилася о вхідні двері квартири, впала на підлогу, а ОСОБА_4 сів зверху та почав душити, всі ці події він змушував її знімати на відео. Потім ОСОБА_4 повів її до кімнати, поклав на ліжко і душив, вона намагалася вирватися, пішла до кухні, а ОСОБА_4 весь цей час погрожував їй, що він її вб`є. На кухні він запропонував їй стрибнути з вікна, сказавши, що якщо вона цього не зробить, то він її і так задушить. Закрив її на балконі та змішував вистрибнути з балкону, сказавши, що він почав її бити для того щоб вона вистрибнула з вікна. Вона кричала та звала на допомогу сусідів, які і викликали поліцію. Намагалася перелізти через балкон, щоб постукати сусідці у вікно, щоб вона її врятувала. Коли ОСОБА_4 побачив сусідку, він швидко вибіг з квартири, оскільки квартира була відчинена, сусідка увійшла до квартири та відкрила її з балкону, і вже з сусідкою вона вийшла на вулицю. Коли вона була на балконі, ОСОБА_4 , на її телефон телефонувала його мати, він взяв слухавку та сказав матері щоб вона приїжджала, оскільки ОСОБА_7 померла та просив викликати поліцію. Стан ОСОБА_4 був неадекватний тому що він в ній бачив якогось ОСОБА_8 , весь час називав її ОСОБА_8 та ловив якусь дитину. Вважає, що ОСОБА_4 був у стані наркотичного оп`яніння. Всі ці події вона дійсно сприймала, як погрозу життю. Слова «вб`ю» звучали більше п`яти разів, на протязі всього конфлікту, який тривав близько двадцяти хвилин. Цей конфлікт було вичерпано завдяки привертанню уваги до цього її сусідки.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що обвинувачений був її сусідом. Обвинувачений та потерпіла - це пара, яка жила у 27 квартирі. Вона їх бачила вранці та іноді ввечері. Вони привітні молоді люди, завжди ходили разом та за увесь той час що вони проживали в квартирі АДРЕСА_4 все було тихо. А в той ранок вона точно не пам`ятає коли це було, вона сиділа на своєму балконі, балкони не змикаються, знаходяться на невеликій відстані друг від друга,Вона з початку не зрозуміла, а потім почула що ОСОБА_10 кричить «допоможіть», вона вибігла на лісничну клетку, квартира ОСОБА_7 була відчинена, речі розкидані, в квартирі був безлад. Вона побігла до балкону, ОСОБА_7 була закрита на балконі. Вона їй відкрила. ОСОБА_7 була дуже знервована. На її питання що трапилось, ОСОБА_7 відповіла, що збиралася пригнути з балкону. На її балкон ОСОБА_7 не змогла пролізти, бо він був засклений, вона побачила, що у ОСОБА_7 на шиї була червона смужка, на що ОСОБА_7 сказала, що обвинувачений зривав з неї ланцюжок. ОСОБА_7 взяла її телефон, зателефонувати батькам і вони вийшли на балкон, який виходить на центральний в`їзд ЖК і ОСОБА_10 побачила, що ОСОБА_11 якраз підходить до охорони і в цей час охоронець з другої сторони чув, що ОСОБА_7 кричала і він теж піднявся та подзвонив до охорони, щоб ОСОБА_12 не випускали. Потім ОСОБА_12 підвели на їхнього під`їзду, він був який смурний, вона ще його таким не бачила та спила. Що таке, на ОСОБА_11 нічого не відповів. Женя був не такий як завжди. Потім ОСОБА_11 сів на бордюр, там ще стояла машина, вперся в голову і сидів. Вони знайшли телефон ОСОБА_7 , який валявся роздавлений біля під`їзду, а охоронець з дому викликав поліцію.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_14 є її сином. Приїхала вже як була поліція в квартирі. В той час коли приїхав ОСОБА_11 , вона розмовляла по телефону з Леною. Та на її питання що трапилось, відповів, що нічого. По телефону ОСОБА_10 щось кричала на кшталт що він хотів її вбити, викинути з балкона. Син в той день був якийсь скажений. Лена сказала, що ОСОБА_11 вкрав у неї гроші, золото. На шиї у Лені було червона пляма, точно бачила.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 повідомив, що наведені ним у висновку тілесні ушкодження могли утворитись за 4-7 днів з дати початку проведення судової експертизи з 03 жовтня 2025 року, на огляді була сама потерпіла, також досліджувалась медична документація, про що і зазначено у висновку експерта.

Письмові докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 від 01.10.2023р.; (том 1, а.с. 158-159);

- рапорт від 30.09.2023р. (том 1, а.с. 160);

- рапорт від 28.09.2023р. (том 1, а.с. 161);

- заява про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , написана ОСОБА_6 (том 1, а.с. 162);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується (том 1, а.с. 163);

- пояснення ОСОБА_6 (том 1, а.с. 164);

- заява ОСОБА_6 про долучення довідки з травматичного відділення (том 1, а.с. 165);

- постанова про призначення судово - медичної експертизи від 02.10.2023р. (том 1, а.с. 166-167);

- довідка №8248 про надання ОСОБА_6 28.09.2023р. медичної допомоги у зв`язку із забоєм грудної клітини, м`яких тканин, пішкірних гематом голови, тулуба, верхніх кінцівок (том 1, а.с. 168);

- висновок експерта №41(о) від 11.10.2023р., відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: садна шиї та лівої лобної ділянки, синці грудної клітки, обох плечей, лівого передпліччя та ліктьового суглобу, які утворилися від дії тупого (их) предмету (ів), можливо в термін та за вищевказаних обставин відносяться до легких тілесних ушкоджень (том 1, а.с. 169);

- протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 від 04.11.2023р. з додатком до нього, відповідно до якого потерпіла показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, а також траєкторію її руху разом з ОСОБА_4 по квартирі (том 1, а.с. 170-174);

- висновок експерта №151 від 08.11.2023р., відповідно до якого тілесні ушкодження у потерпілої могли утворитися за механізмом, вказаним нею під час проведення слідчого експерименту (том 1 , а.с. 175);

- клопотання про долучення доказів ОСОБА_6 (том 1, а.с. 176);

- консультаційний висновок спеціаліста від 05.10.2023р. із встановленим діагнозом - посттравматичний стрессовий розлад у формі астено - невротичного синдрому (том 1, а.с. 177);

- консультаційний висновок спеціаліста від 05.10.2023р. із встановленим діагнозом - розлад вегетативної нервової системи, неуточнений, астено - невротичний синдром (том 1, а.с. 178);

- довідка №8248 травмпункту Ірпінської ЦМЛ з діагнозом невролога - астено - невротичний синдром? (том 1, а.с. 179);

- заява ОСОБА_6 про видачі мобільного телефону марки Iphone 14 Pro Max для його огляду (том 1, а.с 180);

- протокол огляду відеозаписів та фотознімків від 06.11.2023р. з додатком до нього, згідно якого проведено огляд відеофайлів, на яких зафіксовано діалог між чоловіком у футболці "Rick and Morty" та дівчиною, яка знімає його (том 1, а.с. 181-193);

- постанова про визнання речового доказу від 06.11.2023р. DVD-R диску білого кольору (том 1, а.с. 194-195);

- висновок судово - психіатрічного експерта №530 від 08.11.2023р., згідно якого у ОСОБА_6 виникли зміни в психоемоційному стані внаслідок скоєного відносно неї правопорушення у вигляді страхів та переживань забезпеку свого життя, розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функційонуванню як особистості які виникли внаслідок скоєного відносно неї правопорушення. ОСОБА_6 під час скоєння відносно неї інкримінованих дій могла розуміти їх характер та значення. ОСОБА_6 внаслідок скоєних відносно неї інкримінованих дій зазнала психологічних (моральних) страждань. На даний час у ОСОБА_6 наявні побоювання щодо реалізації погроз вбивством з боку ОСОБА_4 (том 1, а.с. 196-198);

- висновок судово - психіатрічного екперта №606 від 01.12.2023р., згідно якого ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_16 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено, в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, клінічних ознак наркотичної та алкогольної залежності у ОСОБА_4 під час проведеного обстеження не виявлено, під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та у будь - якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (том 1, а.с. 204-206).

З об`єктивної сторони ч.1 ст. 129 КК України це кримінальне правопорушення характеризується дією у вигляді погрози вчинити вбивство, тобто виявленому намірі позбавити іншу людину життя.

Така погроза може бути виражена різними засобами: усно, письмово, за допомогою жестів, міміки, демонстрації зброї тощо.

Погроза повинна бути реальною, тобто сприйматися потерпілим як така, що може здійснитися.

Реальність погрози встановлюється в кожному окремому випадку з урахуванням конкретних фактичних обставин. При вирішенні цього питання слід враховувати як суб`єктивний критерій (сприйняття погрози потерпілим), так і об`єктивний (спосіб та інтенсивність її вираження, особу винного, характер стосунків між ним і потерпілим тощо). Для визнання погрози вбивством реальною необхідно встановити, що винний вчинив такі дії, які давали потерпілому підстави побоюватися її здійснення, і що поведінка винного, його стосунки з потерпілим об`єктивно свідчили про реальність погрози.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені докази, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши матеріали кримінального провадження, зокрема ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого у інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю, у суду не виникає сумніву у винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 та у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті (з урахуванням виключеного з обвинувачення факту перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння), і його дії кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч.1 ст. 129 КК України - погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Невизнання обвинуваченим своєї провини в пред`явленому йому звинуваченні суд розцінює як обрану обвинуваченим стратегію свого захисту.

Показання потерпілої, свідків, письмові докази та відеозаписи знаходяться у взаємності, є логічними та послідовними, та у суду не виникають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.

Суд зазначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_4 є мешканцем м. Києва, офіційно не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не перебуває на обліку за категорією "кривдник", що підтверджується наданими до суду довідками, вимогою про судимість (том 1, а.с. 199-202).

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, скоєних останнім.

Кримінальні правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 129 КК України відповідно до статті 12 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує тяжкість вчинених правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, вік обвинуваченого, його репутацію, обставини вчинення діяння, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, а також - обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які згідно статті 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , не встановлено.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст. 12 КК України є кримінальними проступками, дані про особу винного, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих провину обставин, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій статей ч.1 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 129 КК України у вигляді штрафу та пробаційного нагляду відповідно, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України із застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді пробаційного нагляду.

Обрана міра покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Керуючись статтями 50, 65-67, частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 129 КК України, статтями 100, 124, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 125 КК України та частиною 1 статті 129 КК України, та призначити покарання:

- за частиною 1 статті 125 КК України у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 850 (ВІСІМСОТ П`ЯТДЕСЯТ) гривень;

- за частиною 1 статті 129 КК України у виді пробаційного нагляду на строк - 2 (ДВА) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (ДВОХ) років пробаційного нагляду, встановивши наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речовий доказ - DVD-R диск білого кольору залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Направити копію вироку не пізніше наступного дня учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1