Провадження № 1-кп/643/22/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002349 від 26.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волоська Балаклія Шевченківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Сподобівка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_12 та ОСОБА_8 обвинувачуються у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, в умовах воєнного стану,

У вказаному кримінальному провадженні відносно обвинувачених ОСОБА_12 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором подані клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_12 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії досудового розслідування до ОСОБА_12 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. На даний час продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам, які на даний час не зменшились.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії досудового розслідування до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. На даний час продовжують існувати ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам, які на даний час не зменшились.

В обґрунтування клопотання щодо продовження ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. На стадії судового розгляду до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У сторони обвинувачення є підстави вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України спроби, з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений в ході судового розгляду неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, в тому числі порушуючи покладені на нього обов`язки. Також існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений не має законних джерел прибутку. Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків. Слід враховувати, що обвинувачений не має осіб на утриманні та міцних соціальних зв`язків. Ураховуючи наведене, жодний інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не здатний запобігти наведеним ризикам.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , їх захисник ОСОБА_9 , кожний окремо, просили вирішити вказане клопотання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_10 , а також законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , кожний окремо, просили вирішити вказане клопотання на розсуд суду.

Потерпіла та її представник підтримали позицію прокурора.

Вирішуючи заявлені стороною обвинувачення клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених, суд керується таким.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, не одружені, офіційно не працевлаштовані.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 убачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особи обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, зокрема ризику переховування обвинувачених від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинувачених за висунутим їм обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого корисливого насильницького злочину, а також дані про їх особи, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених переважають інтереси забезпечення поваги до їх особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинувачених, тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винними, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотаннях про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 21.03.2025 року.

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суд роз`яснює обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що вони мають право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 , на строк до 24:00 годин 21 березня 2025 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_12 , на строк до 24:00 годин 21 березня 2025 року включно.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 21 березня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 23.01.2025 року о 16-35 год.

Суддя ОСОБА_1