УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

06 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердичів, Житомирської обл., громадянина України, з вищою освітою, фактично проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0000898 від 03.12.2024, -

встановив:

Слідча відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітан поліції ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідча ОСОБА_4 зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000898 від 03.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 02.12.2024 у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло останнього, вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, 02.12.2024 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , керуючись корисливим мотивом, вступив з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у попередню змову, спрямовану на напад з метою заволодінням належним ОСОБА_7 майном та незаконним заволодінням його транспортним засобом.

З метою реалізації свого кримінально протиправного спільного умислу, 02.12.2024 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно прибули до місця проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 .

У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою між собою та ОСОБА_6 , зайшли до вищевказаної квартири, а ОСОБА_6 залишився неподалік місця проживання потерпілого, де спостерігав за навколишньою обстановкою, з метою попередження спільників у разі виникнення небезпеки викриття їх кримінально протиправної діяльності.

Натомість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , реалізуючи спільний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого особами, які раніше вчинили розбій, діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, діючи спільно та попередньо узгоджено між собою та з ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні квартири потерпілого та погрожуючи останньому пневматичним пістолетом, почали вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти, при цьому здійснюючи постріли в різні частини тіла потерпілого.

Проте, під час вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого, у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Так, з метою подолання можливого опору потерпілого, за допомогою клейкої стрічки «скотч» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зв`язали руки ОСОБА_7 та нанесли не менше п`яти проникаючих колото-різаних поранень в область лівого стегна з пошкодженням кровоносних судин, внаслідок яких останній загинув.

У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_6 , заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме грошовими коштами в сумі близько 2000 доларів США та ключами від автомобіля «ВАЗ 217230» сірого кольору, д.н.з НОМЕР_1 .

Виконавши вищеописані дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийшли з квартири потерпілого, після чого на належному ОСОБА_7 автомобілі марки та моделі «ВАЗ 217230», д.н.з НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_6 , який сів за кермо автомобіля, залишили місце вчинення злочину, таким чином незаконно заволодівши зазначеним транспортним засобом.

04.12.2024 ОСОБА_6 затримано.

05.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий та прокурор обґрунтовують тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України:

- ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на тривалий період часу, у зв`язку з чим, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду;

- підозрюваний ОСОБА_6 , може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки знаряддя вчинення кримінального правопорушення на даний час достеменно не встановлено у зв`язку з тим, що не завершено проведення експертного дослідження вилучених предметів. Окрім того підозрюваний ОСОБА_6 , після вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 , достовірно знаючи обставини кримінального правопорушення вчиненного ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , переховував викрадений автомобіль потерпілого (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- підозрюваний ОСОБА_6 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, так як частина свідків вказаного кримінального правопорушення перебувають у родинних, дружніх, товариських та сусідських відносинах з підозрюваним і проживають у тому ж населеному пункті, що й підозрюваний, у тому числі неподалік самого місця проживання останнього (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

- орган досудового розслідування має підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може переховуватись від органу досудового розслідування. Даний факт підтверджується тим, що останній офіційно ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання, постійно зловживає алкогольними напоями (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_10 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити. Прокурор наголосив на наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та просив не визначати розмір застави у зв`язку з насильницьким характером вчинення злочину.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що не хотів, щоб потерпілий помер. Зазначив, що позичав у нього гроші після смерті батька. Померлий в нього також вкрав гроші в розмірі 800 дол.США і підозрюваний лише хотів, щоб ці гроші йому повернув ОСОБА_11 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання, або визначити заставу у мінімально можливому розмірі, оскільки ОСОБА_6 не завдавав тілесних ушкоджень померлому і не приймав участь в розбої, має невеликий дохід. Просив врахувати особу підозрюваного, який має порушення серцевого ритму і в нього можливий ризик спонтанної зупинки серця, постійно приймає ліки. Підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, проживає із матір`ю, неофіційно працює, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягався. ОСОБА_6 співпрацює з органами досудового розслідування, надає покази щодо інших учасників кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_6 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України, що підтверджується, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування; повідомленням про підозру від 05.12.2024; протоколами огляду місця події від 03.12.2024, 04.12.2024; лікарським свідоцтвом про смерть №2526 від 04.12.2024; протоколом допиту підозрюваного від 04.12.2024; протоколами обшуку від 04.12.2024; заявою від 04.12.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.12.2024; протоколами допиту свідка від 04.12.2024, 03.12.2024; протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка від 03.12.2024; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2024; протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 04.12.2024; довідкою; вимогою; довідкою №.

Щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Зокрема, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Так, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя відзначає, що тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування підозрюваного.

Крім того, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень в межах кримінального провадження №0000898 від 03.12.2024, враховуючи, що досудове розслідування триває та триває збір доказів у кримінальному провадженні, а наразі знаряддя вчинення кримінального правопорушення достеменно не встановлено.

Слідчий суддя вважає достатньо обґрунтованим ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні №0000898 від 03.12.2024, з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь.

Ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення слідчим та прокурором достатньо не обгрунтований.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не одружений, завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено та стороною захисту не доведено. Важкий стан здоров`я ОСОБА_6 та перебування на його утриманні дитини доказово не підтверджені, а відсутність судимості не є достатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 години 40 хвилин 01 лютого 2025 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи приписи п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 лютого 2025 року до 18 години 40 хвилини, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 , а саме з 18 години 40 хвилин 04 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 10 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1