Справа № 203/465/25
Провадження № 1-кс/0203/501/2025
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

23 січня 2025 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 19 вересня 2024 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, у вигляді арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, 21 січня 2025 року подане з дотриманням вимог ст. 171 КПК України на предмет арешту майна, вилученого 20 січня 2025 під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_6 , що належить останньому, а саме на мобільний телефон «Iphone 15» в чохлі чорного кольору з сім-картою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , що поміщений до сейф-пакету ДБР S1018114, що визнаний постановою слідчого від 22 січня 2025 року речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що виявлений та вилучений в ході особистого обшуку підозрюваного телефон є речовим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи наявну в ньому інформацію про листування, вихідні, вхідні контакти, фото-, відеоінформація, а тому просив вжити заходів забезпечення у виді арешту майна, посилаючись на ст. 98, ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні слідчий підтримав викладені у клопотанні обставини, просив задовольнити останнє.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти клопотання слідчого тим, що орган досудового розслідування не позбавлений можливість зняти усю необхідну інформацію, зокрема шляхом тимчасового доступу до інформації, що знаходиться у операторів мобільних зв`язків щодо телефонних з`єднань ОСОБА_6 з представника РТЦК та СП. Захисник вважає, що клопотання слідчого не містить будь-яких об`єктивних даних про те, що вилучений під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_6 мобільний телефон може бути використаний як речовий доказ у зазначеному кримінальному провадженні, а тому, з урахування викладеного просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, заперечення захисника, дослідивши додані до клопотання докази, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№ 0000442, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України.

Так, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, 20 січня 2025 року з 16:02 год. по 17:18 год. безпосередньо після вчинення злочину, навпроти будинку № 12 по вул. Січових Стрільців в м. Дніпрі, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, з дотриманням гарантій адвокатської діяльності за ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за участі захисника та з повідомленням ради адвокатів Дніпропетровської області. В ході затримання проведено особистий обшук затриманої особи, під час проведення якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone 15» в чохлі чорного кольору з сім-картою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

21 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278, п.1 ч.1 ст. 481 КПК України про підозру в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 мобільний телефон «Iphone 15» в чохлі чорного кольору з сім-картою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , який поміщено до сейф-пакету ДБР S1018114, визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких згідно ст. 131 КПК України відноситься арешт майна, у системному тлумаченні з функціями слідчого судді відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження під судовим контролем за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в порядку, визначеному процесуальним законом.

Особливий порядок застосування арешту майна визначається у 17 главі КПК України, за правилами якої передбачена у п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу легітимною метою втручання у право власності визнається завдання запобігання можливості приховування такого майна, його пошкодженні, псуванні, знищенні, перетворенні чи відчуженні, а його суть згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України полягає в обмеженні особи у здійсненні і реалізації свого конституційного права власності.

За вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ознакою забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КК України арешту підлягає вилучене в результаті обшуку майно, яке відповідає критеріям ст. 98 і ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, вилучений під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 підлягають арешту, оскільки згідно з ч. 2 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України належать до тимчасово вилученого майна, а також безпо середньо може містити інформацію про спосіб вчинення злочину, інших причетних осіб або співучасників, файли з фото та відеоінформацією, що самостійно або в сукупності можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Доводи захисника про те, що орган досудового розслідування не позбавлений можливості зняти усю необхідну інформацію, зокрема шляхом тимчасового доступу до інформації, що знаходиться у операторів мобільних зв`язків щодо телефонних з`єднань ОСОБА_6 з представника РТЦК та СП, не спростовує висновків слідчого судді про те, що вказаний предмет відповідає вимогам ст. 98 КПК України і є речовим доказом, та, окрім іншого, доказове значення становить не тільки інформація про з`єднання сотовим зв`язком, а і за допомогою месенджерів з використанням мережі інтернет, даними про зміст яких оператори мобільного зв`язку не володіють. Крім того, вказаний мобільний телефон може містити і іншу інформацію, зокрема файли та зміст листування, голосових повідомлень в месенджерах, доступ до яких окрім як через апарат вказаного мобільного телефону неможливий, тому заперечення захисника слідчий суддя відхиляє.

Керуючись ст. ст. 26, 94, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, розпочатого з часу внесення 19 вересня 2024 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 з попередньою правовою кваліфікацією посягань за ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 332 КК України, у вигляді арешту майна задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на майно, що вилучене 20 січня 2025 року під час проведення обшуку затриманого ОСОБА_6 , що належить останньому, а саме на:

- мобільний телефон «Iphone 15» в чохлі чорного кольору з сім-картою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 , що поміщений до сейф-пакету ДБР S1018114.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, може бути оскарження в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повна ухвала складена і оголошена учасникам провадження 28 січня 2025 року о 12:55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1