УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Крім того, відомості щодо вказаного кримінального провадження було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 17.01.2024 року на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення від 21.11.2023 року.

23.07.2024 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням про виконання процесуальних дій, у якому ставилось питання про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, проведення його допиту у якості потерпілого та допиту його батька у якості свідка.

30.07.2024 року постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

25 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києві вказану постанову було скасовано. (справа №761/33819/24, провадження №1-кс/761/22363/2024).

28.11.2024 року на адресу представника ОСОБА_4 надійшов лист за підписом слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , з додатком у вигляді постанови про відмову у визнанні потерпілим від 18.11.2024 року за підписом слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 .

Разом з тим, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що вказана постанова є необґрунтованою та незаконною, оскільки містить формальні пояснення відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_4 . Крім того, будь-якого мотиву та обґрунтування прийняття постанова також не містить. Разом з тим, у вказаній постанові відсутні посилання на норми чинного законодавства, які дали б змогу дійти до висновку з якої причини ОСОБА_4 не може бути визнаний потерпілим.

Враховуючи вищевикладене адвокат ОСОБА_3 просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , від 18.11.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце не прибула. Крім того, остання направила до Шевченківського районного суду м.Києва заяву про розгляд скарги без її участі.

В судове засідання слідчий ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення також не з`явився. Разом з цим, неявка у судове засідання особи, рішення якої оскаржується не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчий суддя, дослідивши доводи скарги та долучені до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Так, частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

У судовому засіданні було встановлено, що 25.04.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м.Києва уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

23.07.2024 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого з клопотанням про виконання процесуальних дій, у якому ставилось питання про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України, проведення його допиту у якості потерпілого та допиту його батька у якості свідка.

30.07.2024 року постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

25 вересня 2024 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києві вказану постанову було скасовано. (справа №761/33819/24, провадження №1-кс/761/22363/2024).

28.11.2024 року на адресу представника ОСОБА_4 надійшов лист за підписом слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , з додатком у вигляді постанови про відмову у визнанні потерпілим від 18.11.2024 року за підписом слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч.1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч.3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, відповідно до наявних матеріалів скарги, слідчий ОСОБА_5 у своїй постанові від 18.11.2024 посилається на те, що досудовим розслідуванням не встановлено об`єктивних відомостей, які б вказували на завдання ОСОБА_4 матеріальної, моральної чи іншої шкоди кримінальним правопорушенням.

Всупереч положенням ст.110 КПК України, оскаржувана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, постанова взагалі не містить мотивів прийняття рішення, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілої особи подана особою, якій не завдано шкоди.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 18.11.2024, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 від 25.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

В той же час, слідчим зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, без урахування обставин, які підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування виходячи із фабули ч.2 ст. 372 КК України, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнанні потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_4 шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, чим порушив його законні права та інтереси та усунув від участі у кримінальному провадженні.

Разом з тим, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідча суддя приймає рішення про скасування постанови.

Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що вказана постанова за своїм змістом ідентична постанові слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.07.2024 року, яка попередньо була скасована слідчим суддею ( справа №761/33819/24).

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги та скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 30.07.2024 про відмову в задоволенні клопотання про відмову у визнані потерпілими у кримінальному провадженні №0000367 від 25.04.2024.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 93, 110, 303, 306, 307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві ОСОБА_5 , від 18.11.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000367, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1