Справа № 344/2467/25
Провадження № 1-кс/344/1289/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000340 від 18.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що ідділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під № 0000340 від 18.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.12.2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, машиніст тепловоза акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Локомотивне депо Здолбунів» ОСОБА_7 , прийняв рішення про особисте збагачення шляхом здійснення незаконного привласнення частини паливно-мастильних матеріалів, а саме дизельного палива з локомотива ЧМЕ3-1809, з метою подальшого його перепродажу.

Розуміючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можливе лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію, ОСОБА_7 підшукав осіб для залучення до участі у скоєнні злочину та залучив підпорядкованого йому помічника машиніста тепловоза акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Локомотивне депо Здолбунів» ОСОБА_5 та начальника залізничної станції «Букачівці» акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» Івано-Франківського регіону виробничого підрозділу «Служби роботи станцій» ОСОБА_8 довівши до їх відома деталі вищевказаного злочинного плану.

Останні, бажаючи отримати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_7 та надали свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину - здійснення незаконного привласнення частини паливно-мастильних матеріалів, а саме дизельного палива на локомотиві ЧМЕ3-1809 з метою подальшого привласнення.

Діючи за попередньою домовленістю, реалізуючи спільний злочинний намір, близько 20 год 25.12.2024 року, ОСОБА_8 , як начальник станції здійснив зупинку локомотива ЧМЕ3-1809 під керуванням ОСОБА_7 та помічника ОСОБА_5 по забороняючому сигналу вихідного світлофора на залізничній станції «Букачівці».

Перебуваючи на залізничній станції «Букачівці» за адресою: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, смт. Букачівці, вул. Чорновола, 77, шляхом порушення пломбування (зварювання) в місці монтажу датчика рівня палива системи контролю витрат палива «БІС-Р» з лівої сторони паливного баку за допомогою шлангів здійснили несанкціонований відбір палива в заздалегідь заготовлені пластикові ємності (каністри) об`ємом 20 л, 25 л, 30 л та шляхом незаконної врізки в паливну систему (бак) локомотиву ЧМЕ3-1809, незаконно заволоділи дизельним паливом в кількості 470 л, які помістили у 21 (двадцять одну) заздалегідь підготовлені пластикові каністри, що загалом спричинило необґрунтоване використання палива об`ємом 525,6 літри, чим завдали матеріальну шкоду акціонерному товариству «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Локомотивне депо Здолбунів» на суму 24 043, 90 грн.

11 лютого 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Любомиль, Волинської області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не адвоката, не депутата, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів викладених в ньому, просив визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, вказала, що клопотання є необґрунтоване, ризики, які зазначені в клопотанні є недоведеними. Розмір застави є завищеним, оскільки завдана шкода складає в 24000грн. Підозрюваний звільнений з роботи через службове розслідування і вже не працює, раніше не судимий, не буде переховуватись від органів досудового розслідування. Просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу у мінімальному розмірі.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав думку адвоката, пояснив, що вже не працює з грудня 2024 року, заробітню плату отримував до звільнення близько 16000грн.-17000грн.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності (ч. 2 ст. 182 КПК України).

З матеріалів клопотання вбачається, що 11.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить та обставина, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі та він усвідомлює ймовірну неминучість покарання за вчинення такого злочину у разі доведення його вини в суді; незаконно впливати на свідків, свідчить та обставина, що підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані учасників кримінального провадження, частина свідків є його знайомими особами, а тому, в силу спільної діяльності та знайомств свідки можуть підпадати під негативний вплив підозрюваного й змінити свої показання або в подальшому відмовитися від них у судовому засіданні. Окрім цього, ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших підозрюваних, оскільки йому відомі їх анкетні дані; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 є жителем іншої області та може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, або ж симулювати хворобу.

Враховуючи наведені ризики, які існують та є реальними вважаю, що застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки буде недостатнім для запобігання ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Частина 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, раніше не судимого.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому з урахуванням обставин скоєння злочину, враховуючи характеризуючи дані особи підозрюваного та те, що розмір завдання збитків не може слугувати для співмірності визначення застави, тому клопотання слід задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 180, 182, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код отримувача: 26289647, банк:ДКСУ України, м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA15 259 002 000 002 265).

Підозрюваний, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , 22.02.1997 року включно в межах строку досудового розслідування обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 12 лютого 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_9