ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000270 від 01.10.2024 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, маючи на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , не працюючого, інвалід ІІ групи, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року в порядку спрощеного судового провадження, ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки.

На підставі ч. 2 ст. 591 КК України покладено на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 591 КК України ОСОБА_5 зобов`язано дотримуватися встановлених вимог щодо обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним за наступних обставин.

25 вересня 2024 року приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_5 знаходячись на території домоволодіння за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , зірвав з кущів рослини роду коноплі стебла з верхівками листя, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб обіг якого обмежено канабіс, після чого раніше зірвані, рослини роду коноплі - стебла з верхівками листя, вивісив на нитки червоного кольору на горищі свого житлового будинку для висушування, без мети збуту.

26 вересня 2024 року у період часу з 12.54 годин по 16.42 годин під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , працівниками поліції на горищі виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є канабісом, що відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 156,309 г, який ОСОБА_5 раніше незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

В апеляції:

- захисник просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року в частині призначеного покарання змінити та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що призначене покарання не відповідає тяжкості скоєного проступку та особі ОСОБА_5 .

Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, інвалідом другої групи, має міцні соціальні зв`язки, одружений, утримує неповнолітню дитину, - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, обвинувачений має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, у зв`язку з чим призначене покарання є занадто суворе.

Вислухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити; прокурора, яка не заперечувала проти задоволення апеляції захисника, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за фактичних обставин, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, встановлених судом і викладених у цьому вироку не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Щодо доводів захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального проступку та особі обвинуваченого, з посилання на позитивно характеризуючи дані про особу ОСОБА_5 , є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального простпуку, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, є інвалідом другої групи, утримує неповнолітню доньку, має соціальні зв`язки.

Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Між тим, суд визнавши наявність пом`якшуючої обставини, наводячи позитивно характеризуючи дані про особу ОСОБА_5 , при цьому врахувавши, що він є особою з інвалідністю та має достатні соціально-стримуючі важелі, призначив більш обтяжливий вид покарання, а саме пробаційний нагляд, з чим не можна погодитись з огляду на встановлені дані про особу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку.

Звертається увага на те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке є нетяжким, крім того останній раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у скоєному визнав повністю, щиро кається, має постійне місце проживання за яким позитивно характеризується, міцні соціальні зв`язки, утримує неповнолітню дитину, при цьому є інвалідом другої групи, що у своїй сукупності свідчить про достатні соціально-стримуючі фактори, у забезпеченні його подальшого виправлення та попередженні у вчиненні нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, обвинувачений на обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань та за станом здоров`я, а саме загальним захворюванням є інвалідом другої групи по-життєво.

Враховується, що ОСОБА_5 висловлює критичне ставлення до вчиненого, що вказує про його високу мотивацію до позитивних змін, а тому призначене покарання у виді пробаційного нагляду за конкретних, вказаних вище обставин, буде надмірним та таким, що не відповідатиме меті кримінального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 50 КК України та не сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.08.2023 у справі №295/424/21 зазначено, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Санкція інкримінованої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України, передбачає такі виді покарання, як штраф від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

Таким чином, з урахування даних про особу обвинуваченого та обставин і тяжкості скоєного кримінального проступку, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання, і саме покарання за видом та розміром відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченої, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року.

Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року у кримінальному провадженні №0000270 від 01.10.2024 року, щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 (тридцять чотири тисячі гривень).

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4