Справа № 455/1235/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/921/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року,-

встановила:

цим вироком визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України і призначено йому міру покарання у виді обмеження волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функції держави та місцевого самоврядування на строк три роки.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного основного та додаткового покарання за ч.1 ст.366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 04.09.2020 року відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишено попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , будучи службовою особою - головним державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного поста Смільниця» Львівської митниці ДФС, діючи в порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, пунктів 2.1.1, 2.2.1.7, 2.2.1.9, 2.2.18, 2.2.18.1, 2.2.18.2., 12.2.18.7, 2.2.23.1, 2.2.25.2, 2.2.25.3, 2.2.27, 2.2.27.1, 2.2.27.4, 2.2.27.7, 2.2.27.8, 2.2.27.9, 2.2.31, 2.2.32.8, 2.2.41, 2.2.41.1, 2.2.44.6, 2.2.44.7, Посадової інструкції головного державного інспектора ВМО №1 МП «Смільниця» Львівської митниці ДФС, затвердженої 16.11.2016 року начальником Львівської митниці ДФС ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх спільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи на роботі, згідно графіку виходу на роботу, у період з 20:00 години 05.12.2019 року по 08:00 годину 06.12.2019 року, тобто на митному посту «Смільниця», що розташований у с.Терло, корпус 8-9, Старосамбірського району Львівської область, у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Смільниця - Кросценко», маючи регламентований доступ до комп`ютерної мережі митних органів АСМО «Інспектор», користуючись особистою номерною печаткою «ОНП 328» та логіном «s000015», умисно вніс 05.12.2019 року о 22:40 годині завідомо неправдиві відомості та здійснив митне оформлення «виїзду з зони митного контролю» транспортного засобу - автомобіля марки «Роrsсhe» (Порше), моделі «Сауеnnе» (Каєн), реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , без фактичного перетину державного кордону України через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» зазначеним транспортним засобом, шляхом внесення недостовірних відомостей до електронного журналу АСМО «Інспектор», який використовується для реєстрації та обліку транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пункті пропуску з використанням смуг руху «зелений коридор», яка збереглася в модулі «Перетин кордону транспортним засобом» через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» вищевказаного транспортного засобу, внаслідок чого відбулося фіктивне оформлення виїзду за межі митної території України через пункт пропуску «Смільниця - Кросценко» вищевказаного транспортного засобу.

На цей вирок апеляційну скаргу подав адвокат ОСОБА_9 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , просить оскаржуваний вирок скасувати, закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржуваний вирок винесено за наявності обгрунтованого розумного сумніву доведеності вини ОСОБА_6 .

Апелянт вважає, що в оскаржуваному вироку суд першої інстанції не навів достатніх та переконливих доказів того факту, що відомості щодо виїзду за межі України автомобіля марки «Porshe» (Порше), моделі «Cayenne» (Каси), реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , які наявні у АСМО «Інспектор», туди було внесено безпідставно та у порушення Закону.

На думку захисника, події 05 грудня 2019 року розвивалися зовсім не так, як вказує сторона обвинувачення та як відображено у оскаржуваному вироку.

Вважає, що 05 грудня 2019 року виїзд за межі України автомобіля «Porshe Cayenne» з реєстраційним номером НОМЕР_1 таки мав місце, а тому, якщо і було допущено порушення закону при оформленні транспортних засобів, то таке порушення було допущено не у зоні відповідальності митниці, а у зоні відповідальності прикордонної служби України.

Захисник стверджує, що виникла ситуація, коли одна державна структура, а саме Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України, надаючи у різний час різні відомості, стверджує, що оскільки у їхній електронній системі обліку перетину кордону фізичними особами ОСОБА_12 значиться чи то водієм автомобіля марки «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_3 , чи то пасажиром цього ж автомобіля (точно не відомо), то відомості іншої державної структури, а саме Львівської митниці ДФС, є сфальшовані.

Наполягає, що це якраз відомості Львівської митниці ДФС щодо виїзду з території України ОСОБА_13 05 грудня 2019 року саме за кермом автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є правдивими, а відомості Державної прикордонної служби сфальшовані. На думку сторони захисту, працівники Прикордонної служби, які були на пропускному пункті «Смільниця» 05 грудня 2019 року, приховали виїзд автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з України і з цією метою водія цього автомобіля ОСОБА_13 так би мовити, «пересадили» у автомобіль «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вказує, що коли ОСОБА_12 прибув на митний пропуск на автомобілі «Porshe Cayenne», на якому були реєстраційні номера НОМЕР_1 , та пред`явив на митниці свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , будь-яка уповноважена службова особа митниці, зокрема і ОСОБА_6 , не мала підстав для відмови у перетині державного кордону України для цього автомобіля. Відповідно, не було і жодних підстав для того, щоб не внести відомості про виїзд автомобіля «Porshe Cayenne», на якому були реєстраційні номера НОМЕР_1 , у АСМО інспектор.

Наголошує, що з боку ОСОБА_6 не відбувалося і не могло відбуватися внесення неправдивих відомостей до офіційних документів. Всі відомості які вносилися, були відображенням подій, які мали місце на митному пропуску «Смільниця» 05 грудня 2019 року.

Звертає увагу, що компетентним органом іноземної держави не заперечується факт перетину державного кордону України автомобілем «Porshe Cayenne» з реєстраційними номерами НОМЕР_1 через пропускний пункт «Смільниця» 05 грудня 2019 року під керуванням

ОСОБА_14 , що явку самого ОСОБА_15 до суду сторона обвинувачення так забезпечити і не змогла, чи не захотіла.

Жодним чином не доводять пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та не спростовують позиції сторони захисту і показання свідків ОСОБА_16 , власниці автомобіля «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_17 , яка зазначений автомобіль використовувала. Вони повідомили суду, що автомобіль «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 за межі України не виїжджав. Водночас, ОСОБА_17 підтвердила, що автомобіль схожий на її і з такими ж номерними знаками таки було виявлено за межами України.

Зауважує, що ніхто і не каже, що саме їхній автомобіль виїжджав за межі України, оскільки навіть з зазначеного раніше повідомлення про злочин, яке Прикордонна служба України надіслала у ДБР, вбачається, що поліцією Словацької Республіки зафіксовано зовсім інше свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб «Porshe Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме під час зупинки даного т/з гр. ОСОБА_18 пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , в подальшому було встановлено, що номер даного свідоцтва не співпадає з номером свідоцтва яке є в базі НП СХІ589219 (можливо підроблене).

Крім цього, стверджує оскаржуваний вирок грунтується на неналежних та недопустимих доказах.

Суд першої інстанції ухвалив оскаржуваний вирок не маючи належних доказів, які б вказували на те. що АСМО «Інспектор» дійсно містить запис про перетин 05 грудня 2019 року державного кордону України автомобілем «Porshe Cayenne», на якому були реєстраційні номера НОМЕР_1 .

Вказує, що надані стороною обвинувачення так звані витяги з АСМО «Інспектор», це всього лише знімки екрану невстановленого комп`ютера (скріншоти), на який можна вивести будь-яке зображення.

При цьому, достовірність цих скріншотів та їх відповідність інформації, що міститься у АСМО «Інспектор» стороною обвинувачення не перевірялася, безпосередній огляд даних автоматизованої системи «Інспектор» не проводився. Більше того, ні слідчим, ні прокурором навіть не робилися спроби отримати безпосередній доступ до АСМО «Інспектор» та особисто оглянути наявну там інформацію, що стосується даного кримінального провадження.

Даних же про безпосередній огляд стороною обвинувачення відомостей АСМО «Інспектор» протокол не містить.

З матеріалів кримінального провадження №0000419 про обвинувачення ОСОБА_6 вбачається, що такі були відкриті стороні захисту 24 вересня 2020 року, а обвинувальний акт надійшов на розгляд суду 01 жовтня 2020 року, станом на 18 листопада 2022 року прокурор не вправі був здійснювати заходи спрямовані на збирання доказів і, відповідно, не вправі був запитувати та отримувати інформацію у Львівської митниці щодо обвинуваченого ОСОБА_6 . Відповідно, і суд першої інстанції не вправі був такі докази приймати та покладати в основу вироку.

Також сторона обвинувачення, намагаючись довести, що ОСОБА_6 використовував при виконанні службових обов`язків особисту номерну печатку «ОНП 328» надала суду копію листа Галицької митниці Держмитслужби вих. № 7.4-1-28-04/7/11760 від 27 квітня 20 року (рік не зазначено). Копія вказаного листа отримана органом досудового розслідування разом з копіями інших матеріалів кримінального провадження №0000147 від 04 квітня 2020 року, нібито, в ході проведення санкціонованого слідчим суддею тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження №0000147.

Однак і цей лист, як і всі решту копій матеріалів кримінального провадження №0000147, не могли бути використані судом при ухваленні вироку, оскільки є недопустимим доказом. Так, як визнав суд першої інстанції у оскаржуваному вироку, протокол від 27 серпня 2020 року тимчасового доступу до матеріалів кримінального провадження №0000147 від 04 квітня 2020 року не містить відомостей про володільця цих матеріалів, а також не містить підпису володільця. Вказане свідчить, що тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000147 від 04 квітня 2020 року не проводився і ці матеріали володільцем органу досудового розслідування не надавалися. Відповідно, ці копії були отримані органом досудового розслідування у непередбачений КПК України спосіб. Зазначене також підтверджується і додатком до протоколу тимчасового доступу (опис речей і документів, які були вилучені), який у графі присутні не містить жодних відомостей про осіб присутніх під час тимчасового доступу, а також не містить підпису таких осіб.

Вказане, у свою чергу, не дає можливості ствердити, що матеріали дійсно отримані саме з кримінального провадження №0000147, а не з будь-якого іншого місця і що ці матеріали є достовірними та можуть бути покладені у основу вироку.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , покликаючись на наявність відповідних підстав, подав клопотання, в якому просить скасувати вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року, звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі захисника ставилось питання про скасування вироку у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та недоведеністю вини ОСОБА_6 , відповідно до ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданої апеляційної скарги, на що обвинувачений наполягав саме на розгляді його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подане клопотання, думку прокурора, який заперечив щодо його задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що таке підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Так, ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Наведене узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року.

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги.

П.2 ч.1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації, з огляду на санкцію, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 366 КК України кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, вчиненим, як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2019 року.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованим і підставним клопотання обвинуваченого та приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, згідно ст. 49 КК України, оскільки станом на 16 грудня 2024 року, з дня вчинення обвинуваченим кримінального проступку минуло більше трьох років, протягом яких, останній не вчиняв нових кримінальних правопорушень, не ухилявся від досудового розслідування та суду, відтак, вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 49, 417, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

постановила:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 31 липня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.366 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4