Провадження №: 1-кс/336/167/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000019, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 09.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

14.02.2025 року дізнавач подала до суду вказане вище клопотання.

В клопотанні зазначила, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000019 від 09.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході досудового розслідування отримано ухвалу слідчого судді, на підставі якої 12.02.2025 р. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено наступне: банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_1 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_4 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_5 ; банківська картка «Аскордбанк» № НОМЕР_6 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_7 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_8 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_9 ; банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_10 ; банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_11 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_12 ; банківська картка «Укрсиб банк» номер якої не читабельний; грошові кошти: 1 купюра номіналом 1000 грн., 7 купюр номіналом 500 грн., 7 купюр номіналом 200 грн.; сім-картка оператора «Київстар», картка мобільного оператора «Лайфселл», без сім-картки; мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі чорного кольору у справному стані; мобільний телефон марки «POCO», в корпусі чорного кольору не працюючий; три мобільних телефона, марки яких не відоми (не читабельні), телефони не працюючі; два мобільних телефона, марки яких не відоми (не читабельні), телефони не працюючі; електронні ваги, пристрій для вживання, розділювач (палиця), упаковка зіп-пакетів чистих (для розфасування).

Вилучені об`єкти визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді про проведення обшуку було надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, а також інших предметів, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

Посилаючись на ст.ст.40, 131, 132, 170 та 171, 172 КПК України, слідчий просить винести ухвалу про арешт вилучених за місцем проведення обшуку речей.

В судове засідання дізнавач не з`явилась, про розгляд клопотання була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.

Суддя розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження на підставі ст.26 КПК України та ч.3 ст.306 КПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З представлених матеріалів вбачається, що в провадженні ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене 09.01.2025 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 за ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.01.2025 р. було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_5 з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів, а також інших предметів, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

В ході проведення 12.02.2025 р. обшуку було виявлено та вилучено наступне: банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_1 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_4 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_5 ; банківська картка «Аскордбанк» № НОМЕР_6 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_7 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_8 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_9 ; банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_10 ; банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_11 ; банківська картка «Приват банк» № НОМЕР_12 ; банківська картка «Укрсиб банк» номер якої не читабельний; грошові кошти: 1 купюра номіналом 1000 грн., 7 купюр номіналом 500 грн., 7 купюр номіналом 200 грн.; сім-картка оператора «Київстар», картка мобільного оператора «Лайфселл», без сім-картки; мобільний телефон марки «Samsung», в корпусі чорного кольору у справному стані; мобільний телефон марки «POCO», в корпусі чорного кольору не працюючий; три мобільних телефона, марки яких не відомі (не читабельні), телефони не працюючі; два мобільних телефона, марки яких не відомі (не читабельні), телефони не працюючі; електронні ваги, пристрій для вживання, розділювач (палиця), упаковка зіп-пакетів чистих (для розфасування).

Постановою дізнавача від 13.02.2025 року, вилучені за місцем проведення обшуку речі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України, полягає у незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні чи пересиланні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

З матеріалів, доданих слідчим до клопотання про арешт майна, не вбачається, що вилучені мобільні телефони є предметом експертного дослідження, засобом або знаряддям вчинення злочину, а також відсутні докази, що доступ до мобільних телефонів обмежується його власником та пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Крім того, дізнавачем необґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені банківські картки, власники чи користувачі яких не зазначені.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено правових підстав для накладення арешту на мобільні телефони та банківські картки, оскільки відсутні ознаки того, що вилучене майно має ознаки, визначені ч.1 ст.98 КПК України чи може підлягати спеціальній конфіскації, що є підставою для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170, 174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання дізнавача сектору дізнаннявідділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про арешт майна задвольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.02.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти: 1 купюра номіналом 1000 грн., 7 купюр номіналом 500 грн., 7 купюр номіналом 200 грн.; електронні ваги, пристрій для вживання, розділювач (палиця), упаковка зіп-пакетів чистих (для розфасування).

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1