Справа №463/736/19
Провадження №1-кп/463/36/24
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

20 грудня 2024 р. м. Львів

Личаківський районний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0003445 від 20.12.2018 року, № 0000027 від 05.01.2022, № 0000108 від 19.02.2023, № 0000507 від 25.02.2023, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком 06.12.2016 Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, ст.198 КК України до покарання у виді 3 років, 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із визначенням 2 років іспитового строку, покарання відбув, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190 КК України, -

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

04.09.2019 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України.

25.02.2022 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000027 від 05.01.2022року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357КК України.

27.02.2023 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000108 від 19.02.2023року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 190 КК України.

26.08.2024 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000507 від 25.02.2023року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 190 КК України.

Вказані вище обвинувальні акти у відповідних кримінальних провадженнях перебували в провадженні судді ОСОБА_5 ..

У зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_5 , у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, наданій їй наказом голови Личаківського районного суду м.Львова №144/К від 28 жовтня 2024 року, з метою забезпечення розгляду справ у визначеним законом строки, у відповідності до положень п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 2.13 Засад використання автоматизованої системи документообігу Личаківського районного суду м. Львова, справу було передано для повторного автоматизованого розподілу.

У відповідності до вимог ст.35 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду згідно протоколу було визначено суддю ОСОБА_1 , для розгляду вказаної справи.

Ухвалами судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 13.11.2024 року обвинувальні акти у вказаних вище кримінальних провадженнях про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 345, ч.2 ст.342, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190 КК України прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.11.2024 року об`єднано в одне провадження матеріали кримінального провадження №0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України, №0000027 від 05.01.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, №0000108 від 19.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, № 0000507 від 25.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Призначено матеріали об`єднаного кримінального провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 03.12.2024 року призначено справу про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, ч.2 ст. 190 КК України, ч.2 ст. 190 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно скерованих на адресу обвинувальних актів обвинувачений ОСОБА_3 , органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.2 ст. 190 КК України,за наступних обставин.

Так, 19.12.2018 року автопатруль «Омега - 0302» в ході патрулювання у Личаківському районі м. Львова у складі інспектора 1 взводу з роти 4 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 та поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції із інспектором ОСОБА_7 , будучи одягненим у формений одяг та знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо обов`язку працівника поліції у разі звернення до нього особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій безпеці надавати невідкладну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, вживати заходів до припинення правопорушення, а також затримання особи, яка його вчинила отримали повідомлення на службовий планшет про те, що у АДРЕСА_2 відбувається конфлікт.

Прибувши за вказаною адресою на коридорі працівників патрульної поліції зустріла гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яка повідомила про конфлікт з невідомими особами, які знаходяться в стані алкогольного сп`яніння у її квартирі. В подальшому, приблизно о 15:11год., у квартиру зайшов ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та не зміг пояснити, причину свого перебування у помешканні працівникам поліції, поводив себе агресивно, не реагуючи на неодноразові зауваження поліцейського 1 взводу 3 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції інспектора ОСОБА_7 та прохання припинити свої протиправні дії, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_7 перебуває при виконанні службових обов`язків, умисно, в ході застосування до нього фізичної сили та спецзасобу кайданки згідно Закону України «Про Національну поліцію», з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю працівнику правоохоронного органу, приблизно о 15:25год., наніс один удар в область голови інспектора ОСОБА_7 , своєю ногою в область обличчя з лівої сторони, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин виличної ділянки зліва, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Крім того, 19.12.2018року близько 15:24год., під час затримання ОСОБА_3 намагався всіляко відштовхувати від себе руками інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , нецензурно лаявся на адресу працівників патрульної поліції, поводився дуже агресивно та зухвало, усвідомлюючи, що вчиняє незаконні дії щодо працівників правоохоронного органу, так як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були одягнені у формений одяг та перебували при виконанні своїх службових обов`язків. З метою припинення незаконних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 намагався одягнути йому кайданки, однак ОСОБА_3 , чинив активний фізичний опір працівникам поліції, а саме: пручався, сильно розмахував ногами, тим самим не даючи змоги вдягнути йому кайданки. Надалі працівникам патрульної поліції таки вдалося вгамувати ОСОБА_3 , та вдягнути йому на руки кайданки. Своїми умисними діями ОСОБА_3 , перешкоджав працівникам поліції реалізовувати надані їм права та виконати обов`язки, передбачені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність працівника правоохоронного органу, в якому вони працюють.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , 01.01.2022, близько 21:20год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою подальшого використання в злочинних цілях, шахрайським способом під приводом купівлі алкогольних напоїв, привласнив банківську картку ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_9 з метою її подальшого використання для зняття готівкових коштів, які знаходились на банківському рахунку останнього.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у привласненні офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Окрім цього, 01.01.2022, в період часу з 21:39 год. по 22:08 год., ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за допомогою раніше привласненої шахрайським способом банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_9 , шляхом здійснення трьох транзакцій у терміналі №CALV7049 АТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Личаківська, 201, а саме: о 21:39 год., таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 4000 грн., о 21:41 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 8000 грн., о 21:42 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 8000 грн., а також за допомогою здійснення трьох транзакцій у терміналі №АТМВ5307 АТ «АБ» «РАДАБАНК», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 33, а саме о 22:05 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000 грн., о 22:06 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 7000 грн., о 22:08 год. таємно викрав з банківської картки ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 250 грн., чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 37250 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, повторно, 16.02.2023 приблизно о 16:00год., перебуваючи на вул.Личаківська, 162 у м. Львові, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_10 , під удаваним приводом для здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефона останнього, із умовою повернення в подальшому, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung J700» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 чорного кольору, вартістю 2950 грн., із ЅIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 та із ЅIM-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, на рахунку яких не було грошових коштів. В подальшому, ОСОБА_3 здав вищевказаний мобільний телефон у відділення ломбарду ПП «Ломбард «Фінанс», за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 54, отримавши кошти в сумі 800 грн. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 2950 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, повторно, 24.02.2023, приблизно о 18:45 год., перебуваючи неподалік будинку № 50 на вул. Пекарська у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном з метою протиправного збагачення, шляхом обману ОСОБА_11 , під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у останнього із умовою повернення в подальшому його мобільний телефон марки «Орро A53» IMEI 1: НОМЕР_6 , IMEI 2: НОМЕР_7 , кольору electric black, вартістю 7000 грн., в прозорому силіконовому чохлі із ЅIM-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, на мобільному рахунку грошових коштів не було. Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_3 , зник з місця події, чим спричинив ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 7000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто y вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18 (касаційне провадження № 51-413кмо21), сформульовано такий висновок щодо застосування ст. 49, ст. 74 ч. 5 КК України: за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, частинами 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст.49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Не роз`яснення судом першої чи апеляційної інстанцій відповідно до вимог ст. 285 КПК зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказаний висновок підтримано і Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 27 серпня 2024 року, справа № 359/2559/20, провадження № 51 - 6785 км 23.

На виконання вище вказаних вимог чинного КПК України та сформованої Верховним Судом практики щодо застосування положень ст.49 КК України, суд, реалізуючи свій обов`язок, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки відповідних клопотань від сторін кримінального провадження не надходило, те, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, що є правовою підставою, передбаченою ст.49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

У зв`язку із цим судом в судовому засіданні поставлено на обговорення питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та відповідно закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений в судовому засіданні надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України.

Прокурор не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України, та закриття кримінального провадження в цій частині.

Потерпілий ОСОБА_6 , подав заяву про проведення судового розгляду справи відносно ОСОБА_3 , без його участі. При призначенні покарання покладається на розсуд суду (т.2 а.с.119).

Потерпілий ОСОБА_7 , подав заяву про проведення судового розгляду справи відносно ОСОБА_3 без його участі. При призначенні покарання покладається на розсуд суду (т.2 а.с.139).

Потерпілий ОСОБА_11 , подав заяву про проведення судового розгляду справи відносно ОСОБА_3 без його участі (т.2 а.с.120).

Потерпілий ОСОБА_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис за №5709, що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 27.09.2024 року відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також відповідними медичними документами (т.2 а.с.128-134).

А тому на підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, розгляд проведено за відсутності потерпілих.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, а також оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно матеріалів справи у відповідності до скерованого 04.09.2019 року на адресу суду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003445 від 20.12.2018 року ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України.

Зокрема, згідно вказаного обвинувального акта 19.12.2018року приблизно о 15:24год., під час затримання ОСОБА_3 , намагався всіляко відштовхувати від себе руками інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 , нецензурно лаявся на адресу працівників патрульної поліції, поводився дуже агресивно та зухвало, усвідомлюючи, що вчиняє незаконні дії щодо працівників правоохоронного органу, так як ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були одягнені у формений одяг та перебували при виконанні своїх службових обов`язків. З метою припинення незаконних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , намагався одягнути йому кайданки, однак ОСОБА_3 , чинив активний фізичний опір працівникам поліції, а саме: пручався, сильно розмахував ногами, тим самим не даючи змоги вдягнути йому кайданки. Надалі працівникам патрульної поліції таки вдалося вгамувати ОСОБА_3 та вдягнути йому на руки кайданки. Своїми умисними діями ОСОБА_3 , перешкоджав працівникам поліції реалізовувати надані їм права та виконати обов`язки, передбачені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність працівника правоохоронного органу, в якому вони працюють.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 19.12.2018року опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованих ОСОБА_3 , у вину дій, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, належало до злочинів невеликої тяжкості, оскільки санкцією вказаної статті (ч.2 ст.342 КК України) було передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 2-х років.

01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно з ч. 2 ст.12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років;тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років (ч.2, 4, 5 ст. 12 КК України).

Нова редакція цієї норми закону про кримінальну відповідальність є більш м`якою, ніж попередня, тому має місце зворотна дія закону в часі, передбачена ст. 5 КК України.

Таким чином, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Строк давності це передбачений ст.49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 2 років; 5 років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; 10 років - у разі вчинення тяжкого злочину; 15 років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно положень частини 2 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Вимогами ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Зважаючи на те, що інкриміноване ОСОБА_3 , кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII від 22 листопада 2018 року) віднесено до категорії нетяжких злочинів та за вчинення такого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 2-х років, то з урахуванням положень ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення такого становить 3 роки (п.2 ч.1 ст.49 КК України).

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , 19.12.2018 року, а відтак 3-річний строк давності притягнення до відповідальності (диференційований строк) мав би закінчитись 19.12.2021 року. При цьому, з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 6 років (загальний строк).

Поряд з цим, суд також враховує і той факт, що кримінальне провадження №0003445 від 20.12.2018 року, в межах якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342КК України неодноразово зупинялось, в тому числі у зв`язку із оголошенням розшуку обвинуваченого.

Так, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 04.10.2019 року оголошено розшук обвинуваченого, а судове провадження - зупинено. 13.01.2020 року судове провадження поновлено у зв`язку із з`явленням обвинуваченого. Відтак строк, на який зупинялось судове провадження (строк ухилення обвинуваченого від суду та відповідно строк, на який зупинявся перебіг давності притягнення до відповідальності) становить 3 місяці 9 днів.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 02.11.2021 року оголошено розшук обвинуваченого, а судове провадження - зупинено. 02.02.2022 року судове провадження поновлено у зв`язку із з`явленням обвинуваченого. Відтак строк, на який зупинялось судове провадження (строк ухилення обвинуваченого від суду та відповідно строк, на який зупинявся перебіг давності притягнення до відповідальності) становить 3 місяці.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23.05.2023 року оголошено розшук обвинуваченого, а судове провадження - зупинено. 27.09.2023 року судове провадження поновлено у зв`язку із з`явленням обвинуваченого. Відтак строк, на який зупинялось судове провадження (строк ухилення обвинуваченого від суду та відповідно строк, на який зупинявся перебіг давності притягнення до відповідальності) становить 4 місяці 3 дні.

Таким чином, загальний строк, на який зупинялось судове провадження (строк ухилення обвинуваченого від суду та відповідно строк, на який зупинявся перебіг давності притягнення до відповідальності) становить 10 місяців 12 днів.

Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 10.10.2023 року зупинено судове провадження № 0003445 від 20.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 342 КК України, до звільнення ОСОБА_3 , з військової служби. Підставою для постановлення вказаної ухвали було те, що згідно витягу з наказу № 159 від 05.07.2023 на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України , наказу командира в/ч ОСОБА_3 , було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації під час військового стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022. 13.11.2024 року судове провадження поновлено. Строк зупинення судового провадження становить 1 рік 1 місяць 2 дні. Однак, в межах зазначеного строку строки давності притягнення ОСОБА_3 , до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, не зупинялись. Оскільки згідно ч.2 ст.49 КК України строки давності зупиняються у випадку ухилення особи від явки до суду, а у період з 10.10.2023 року по 13.11.2024 року судове провадження було зупинено не у зв`язку з ухиленням ОСОБА_3 від явки до суду, а у зв`язку із тим, що останній був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації під час військового стану.

З урахуванням наведеного у зв`язку з ухиленням ОСОБА_3 , від суду кримінальне провадження було в сукупності зупинене 10 місяців 12 днів, та перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на цей час зупинявся та відповідно закінчився 31.10.2022 року.

Таким чином, перебіг давності щодо інкримінованого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України неодноразово зупинявся, як це передбачено положеннями ч.2 ст.49 КК України, та диференційований строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України, продовжений на період ухилення, закінчився.

Також при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд враховує правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №735/1121/20, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК, подовженого на період ухилення (п. 59). Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п. 60).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлені ч.2 ст.49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

На переконання Великої Палати, підхід, за якого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду безумовно виключає застосування диференційованих строків давності, є хибним і призводить до безпідставної заміни цих строків загальними, які встановлені ч. 2 ст. 49 КК і є значно тривалішими. Наслідком цього може бути притягнення до відповідальності і застосування заходів примусу за межами термінів, визначених відповідними кримінально-правовими нормами, що рівнозначно покаранню без закону всупереч забороні, встановленій ст. 7 Конвенції.

З огляду на викладене Велика Палата вважає, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені ч. 2цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

В судовому засіданні встановлено, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України минуло 6 років, тобто на даний момент не закінчилися загальні строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачені ч.2 ст.49 КК України, однак поряд з цим диференційований строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України, продовжений на період ухилення, закінчився, що відповідно до висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20 є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

На момент постановлення ухвали обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтею 49 КК України, статтею 284 КПК України, суд -

постановив:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 Кримінального кодексу України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Суддя ОСОБА_1