Провадження № 1-в/742/23/25
Єдиний унікальний № 742/2372/23
У Х В А Л А

Іменем України

08 січня 2025 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

фахівця Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.06.2023 щодо засудженої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Прилуки Чернігівської області, зареєстрованої та фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньої освітою, непрацюючої,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що розглядається, короткий виклад змісту клопотання.

1.17.12.2024 року фахівець Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.06.2023.

2.В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_5 перебуває на обліку Прилуцького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області з 17.07.2023. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.06.2023 її засуджено за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засуджену покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання, роботи чи навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

3.11.08.2023 ОСОБА_5 було ознайомлено з умовами відбування покарання, попереджено про наслідки порушення та встановлено дні реєстрації, проте засуджена не з`явилася для реєстрації 18.09.2023, 02.10.2023, 16.10.2023, а також 06.05.2024, 20.05.2024, 03.06.2024. З ОСОБА_5 неодноразово проводилась роз`яснювальна робота, надавалися письмові попередження про можливість скасування звільнення від покарання з випробуванням. 05.06.2024 органом пробації внесено подання до суду про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, у задоволенні якого ухвалою Прилуцького міськрайонного суду суду від 25.07.2024 відмовлено. Попри це, ОСОБА_5 продовжила порушувати обов`язки та не з`явилася для реєстрації 19.08.2024, 16.09.2024 та 02.12.2024. В подальшому, 04.12.2024 за порушення умов покарання їй було винесено письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання. Однак, засуджена не виправила своєї поведінки, не виконала покладені на неї обов`язки, чим підтвердила небажання стати на шлях виправлення.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження.

4.Фахівець Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_4 у судове засідання з`явилася, клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

5.Прокурор у судове засідання з`явився, підтримав клопотання фахівця Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_4 , просив його задовольнити.

6.Засуджена ОСОБА_5 у судове засідання з`явилася, просила відмовити у задоволенні клопотання. Пояснила, що дійсно, нею допущено декілька неявок без поважної причини до органу пробації, але загалом вона обов`язки, покладені на неї вироком суду, виконує.

ІІІ. Положення Закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

7.Відповідно до ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку, вчинення адміністративного правопорушення із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда та застосовується письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження не застосовується, якщо покладений обов`язок не був виконаний з поважних причин. У разі ухилення засудженого від прибуття за викликом уповноваженого органу з питань пробації письмове попередження вважається винесеним, якщо його було направлено поштою за останнім відомим місцем проживання засудженого та отримано підтвердження про його отримання засудженим.

8.У разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

9.Систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків є невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин.

10.Систематичним вчиненням адміністративних правопорушень є вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

11.Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

12.У відповідності до п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

13.У відповідності до чч. 3, 4 ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. У разі якщо засуджений з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язок (обов`язки), покладені на нього судом, уповноважений орган з питань пробації направляє до суду обґрунтоване подання про зміну таких обов`язків.

14.Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

15.У відповідності до ст. 13 КВК України уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень, зокрема, забезпечує здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

16.Відтак, уповноважений орган з питань пробації за наявності зазначених правових підстав вправі звернутися до суду з відповідним поданням.

ІV. Встановлені суддею обставини із посиланням на докази, мотиви, з яких суддя виходив при постановленні ухвали.

17.Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2023 року ОСОБА_5 засуджена за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

18.На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, за умови виконання обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

19.Вирок набрав законної сили 11 липня 2024 року.

20.17 липня 2023 року вирок суду надійшов на виконання Прилуцькому районному відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

21.11 серпня 2023 року ОСОБА_5 поставлена на облік, ознайомлена зі своїми правами та обов`язками, їй роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки порушення цих умов. Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію ОСОБА_5 була зобов`язана з`являтись до Прилуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області першого та третього понеділка кожного місяця.

22.У зв`язку з неявками засудженої ОСОБА_5 до органу пробації 18.09.2023, 02.10.2023, 16.10.2023, 06.05.2024, 20.05.2024, 03.06.2024 останній 05.06.2024 звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

23.Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду в Чернігівській області від 25.07.2024 у задоволенні подання Прилуцького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 було відмовлено з тих підстав, що матеріали справи не містили переконливих мотивів чи обставин, які б підтверджували необхідність ізоляції ОСОБА_5 від суспільства, та вказували б на небажання останньої стати на шлях виправлення, враховуючи вид та незначність вчинених порушень, яка протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення не вчинила, її молодий вік та наявність на утриманні малолітньої дитини та матері, яка є особою з ІІІ групою інвалідності, а тому, суд дійшов до переконання, що направлення засудженої для відбування призначеного покарання буде передчасним та не відповідатиме меті призначеного покарання.

24.Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09.10.2024 апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури залишено без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.07.2024 року про скасування звільнення від призначеного вироком суду покарання щодо ОСОБА_5 без змін з тих підстав, що подання Прилуцького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування випробування та направлення засудженої для відбування призначеного вироком покарання, є передчасним, не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, суперечить даним про особу засудженої та її поведінці під час випробування.

25.В подальшому, як убачається із листка реєстрації засудженої ОСОБА_5 , остання, будучи повідомленою про відповідальність за невиконання обов`язків покладених на неї судом, не з`являлася до органу пробації 19.08.2024, 16.09.2024, 02.12.2024.

26.З пояснень засудженої, 19.08.2024 та 16.09.2024 року слідує, що вона хворіла, однак підтвердження не надала. Як убачається із довідок КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» в зазначені вище дні засуджена не зверталася за медичною допомогою.

27.Довідкою від 03.12.2024 року зафіксовано здійснення телефонного дзвінка фахівця центру пробації до матері засудженої ОСОБА_6 , яка повідомила, що донька спить. Далі відбулася розмова з засудженою, яка повідомила, що повідомлена про необхідність явки до органу пробації.

28.Довідкою від 04.12.2024 року зафіксовано, що 04.12.2024 року фахівцем органу пробації було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_5 , де її мати ОСОБА_6 повідомила, що донька знала про день реєстрації, але весь день проспала. З цього ж приводу мати ОСОБА_6 надала письмові пояснення.

29.04.12.2024 року за порушення покладених на неї обов`язків засудженій винесено письмове попередження.

30.Того ж дня ОСОБА_5 надала пояснення, що вона не прибула до органу пробації 02.12.2024, тому що цілий день проспала, про необхідність явки знала; 19.08.2024 року перебувала у лікарні; 16.09.2024 також перебувала у лікарні. Також фахівцем відділу Прилуцького районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області повторно було роз`яснено порядок, умови відбування покарання, обов`язки покладені на неї судом та попереджено про наслідки в разі їх порушення.

31.До того ж, 04.12.2024 їй було оголошено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно з якою ОСОБА_5 зобов`язана була з`являтися до Прилуцького районного відділу для реєстрації в перший, другий, третій та четверний понеділок кожного місяця, тобто чотири рази на місяць.

32.06.12.2024 органом пробації подано до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

При вирішенні питання про наявність правових та фактичних підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання суд вирішує наступні питання:

Чи мало місце невиконання засудженою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, покладених на неї обов`язків та чи носило воно систематичний характер.

33.Постановою фахівця Прилуцького РВ філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_4 від 11.08.2023 засудженій ОСОБА_5 встановлено дні явки для реєстрації до органу пробації - перший та третій понеділок кожного місяця. Після цього засуджена ОСОБА_5 з`являлась до органу пробації наступним чином:

21.08.2023, 04.09.2023 З`явилась
18.09.2023, 02.10.2023, 16.10.2023Не з`явилась
18.10.2023, 06.11.2023, 20.11.2023, 04.12.2023, 18.12.2023, 01.01.12024, 15.01.2024, 05.02.2024, 19.02.2024, 04.03.2024, 18.03.2024, 01.04.2024, 15.04.2024З`явилась
06.05.2024, 20.05.2024, 03.06.2024Не з`явилась
05.06.2024 З`явилась

34.У зв`язку з систематичними неявками засудженої ОСОБА_5 органом пробації 05.06.2024 внесено подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, у задоволення якого ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 25.07.2024 відмовлено.

35.В силу ч. 3 ст. 166 КВК України у разі відмови суду задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, із зазначенням додаткових обставин, які свідчать про обґрунтованість такого скасування. Відтак, ці обставини належним чином досліджені та оцінені судом.

36.Після постановлення Прилуцьким міськрайонним судом ухвали від 25.07.2024 про відмову в задоволенні клопотання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання явка засудженої ОСОБА_5 , відповідно до листка реєстрації, здійснювалась наступним чином:

05.08.2024, 21.08.2024, 02.09.2024, 23.09.2024, 07.10.2024, 04.11.2024,18.11.2024, 04.12.2024З`явилась
19.08.2024, 16.09.2024, 02.12.2024Не з`явилась

37.Тобто, засудженою у період з 25.07.2024 по 06.12.2024 (дата подання клопотання органом пробації) допущено 3 неявки для реєстрації до органу пробації. У судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 підтвердила, що вказані неявки нею дійсно допущено без поважних причин та підтвердити поважність неявки на реєстрацію відповідними доказами вона не може. Це підтверджується і відповідним відповідями закладів охорони здоров`я, що надавалися на запити органу пробації.

38.04.12.2024 у засудженої відібрано пояснення з приводу причин неявок, винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У попередженні вказано, що у разі подальшого невиконання покладених на засуджену обов`язків або вчинення правопорушень орган пробації може звернутись до суду з відповідним поданням.

39.Цього ж дня фахівцем Прилуцького РВ ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме перший, другий, третій та четвертий понеділок кожного місяця.

40.В подальшому, вже 06.12.2024 орган пробації звернувся до Прилуцького міськрайонного суду з поданням про скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

41.Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України 3 неявки без поважних причин це мінімальний поріг для визнання неявок систематичними в розумінні кримінально-виконавчого законодавства.

42.Суд зауважує, що подання органу пробації подано через 2 дні після винесення письмового попередження засудженій та встановлення їй нової періодичності з`явлення на реєстрацію, тобто орган пробації, збільшивши частоту днів явки до органу пробації не дочекався принаймні першої явки засудженою згідно з новим графіком, не дочекався її реакції на письмове попередження, а одразу подав до суду відповідне подання.

43.Такі дії органу пробації суд вважає надмірно формалізованими та такими, що носять позитивістське тлумачення законодавства, яке полягає в автоматичному зверненні з поданням після трьох неявок засудженої особи.

44.Крім того, попри допущення засудженою трьох неявок без поважної причини остання в ці дні перебувала вдома, місце проживання не змінювала, та не намагалась переховуватись від органу пробації, що підтверджується поясненнями засудженої та письмовими довідками, складеними фахівцем органу пробації.

45.Хоча в окремі дні вона дійсно не з`являлася для реєстрації (19.08.2024, 16.09.2024, 02.12.2024), засуджена пояснила про існування обставин, які, на її думку, унеможливили виконання обов`язків, зокрема хворобою. Під час надання пояснень засуджена визнавала свої помилки та проявляла готовність виправити ситуацію. Її поведінка, загалом, не дає підстав для висновку про злісний намір ухилятися від виконання покладених на неї судом обов`язків.

46.Таким чином, факт неодноразових неявок на реєстрацію ОСОБА_5 , з огляду на характер допущення порушень, не дає можливості зробити однозначний висновок про небажання останньої стати на шлях виправлення, що є обов`язковою підставою для скасування звільнення від покарання з випробуванням.

Чи мало місце вчинення засудженою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, адміністративних правопорушень під час пробації та чи носило воно систематичний характер.

47.Згідно з листом Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 08.01.2025 №590/124/47/2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалась. Цей факт підтверджено у судовому засіданні самою засудженою ОСОБА_5 , представником органу пробації та прокурором.

Чи становить особа засудженої небезпеку для суспільства такою мірою, щоб направити її для відбування покарання з ізоляцією від суспільства.

48.Під час розгляду клопотання суду надано довідку-характеристику з місця проживання засудженої, видану комітетом самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону м. Прилуки. Згідно з цією характеристикою ОСОБА_5 зарекомендувала себе як пересічна громадянка, громадський спокій не порушує, скарг на її поведінку від мешканців не надходило.

49.Із опитування-пояснення від 04.12.2024 вбачається, що ОСОБА_5 проживає у квартирі, яка належить її матері. Відносини в сім`ї нормальні, конфліктів не виникає. Разом із нею проживають її мати та молодший син віком 3 роки. Крім того, у засудженої є старший син (11 років), який проживає з її колишнім чоловіком. Батько молодшої дитини участі у вихованні не бере та не спілкується з сином. Вона підтримує зв`язок зі старшим сином, аліменти виплачує. Насильство щодо своїх дітей не застосовує та забезпечує їх усім необхідним. ОСОБА_5 має повну середню освіту. Продовжити навчання не змогла, оскільки вийшла заміж і народила дитину. До декретної відпустки працювала в мережі магазинів «АТБ». На даний момент офіційно не працевлаштована, але займається підробітком удома як швачка. Її мати не працює, отримує пенсію по інвалідності (III не робоча група). Фінансових труднощів сім`я не відчуває, коштів для проживання вистачає, додаткової допомоги не потребує. ОСОБА_5 не грає в азартні ігри, не має кредитів, не зловживає алкоголем і не вживає наркотики. На обліку в нарколога та психіатра не перебуває, психічних розладів не має. Засуджена зазначає, що зробила висновки зі своїх помилок і має намір у майбутньому не допускати правопорушень.

50.Відповідно до листа Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 08.01.2025 №590/124/47/2025 ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності не притягувалась. На обліку у лікарів нарколога та психіатра також не перебуває.

51.Це свідчить про усвідомлення засудженою своїх дій, прагнення дотримуватися закону та демонструє її готовність вести законослухняний спосіб життя й стати на шлях виправлення. Тобто суд вражає підтвердженим той факт, що засуджена своєю поведінкою не створює загроз чи небезпеки для суспільства, що потребувало б її ізоляції.

52.В матеріалах особової справи засудженої ОСОБА_5 міститься оцінка ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення (а.с. 35-38), згідно з яким за результатами виставлених балів (19) рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький.

53.Також суд звертає увагу на характер вчинених нею кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, за які ОСОБА_5 притягнута до кримінальної відповідальності вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2023 року. Так, вказані кримінальні правопорушення засуджена скоїла стосовно своєї матері ОСОБА_6 , з якою вона проживала на час вчинення кримінальних правопорушень та продовжує проживати зараз. Зі слів засудженої у судовому засіданні з матір`ю у неї нормальні стосунки, конфліктів не виникає. Її мати ОСОБА_6 також піклується та допомагає виховувати малолітнього сина засудженої.

54.9 серпня 2024 року набрав чинності Закон № 3886-ІХ, який декриміналізує крадіжки на суму меншу за 3028 грн. Зміни, внесені цим законом, мають зворотну дію в часі, що відповідає положенням частини першої статті 58 Конституції України. Згідно з цією нормою, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність, поширюються на діяння, вчинені до набрання ними чинності. Цей принцип також закріплено у статті 5 КК України, де зазначено, що закон, який скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, застосовується ретроактивно.

55.У даній справі загальна сума завданої ОСОБА_5 шкоди становить 3 829 грн 93 коп., що перевищує встановлену законом межу лише на незначну суму.

56.Враховуючи принципи справедливості та гуманізму, суд вважає за потрібне виявити лояльність до засудженої. Такий підхід обумовлений необхідністю не лише покарання, але й виправлення особи, а також виховання у неї правосвідомої поведінки. Крім того, суд врахував, що незначне перевищення визначеної законом межі не є достатньою підставою для суворого покарання, якщо особа демонструє готовність до виправлення і відшкодування завданої шкоди.

57.Суд також враховує, що засуджена як на час вчинення кримінального правопорушення, так і на час розгляду клопотання проживала та проживає з матір`ю, з якою має нормальні стосунки. Направлення засудженої для відбування покарання за злочин, яким завдано шкоди її матері в сумі, що лише незначною мірою перевищує мінімальний поріг кримінальної відповідальності на час розгляду клопотання, та з якою вони разом мешкають, ведуть спільний побут та разом виховують малолітнього сина засудженої становитиме порушення принципів верховенства права, справедливості та гуманізму.

58.Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що поведінка ОСОБА_5 не становить суспільної шкоди та не є загрозою для потерпілої чи інших осіб.

Ефективність здійснення стосовно засудженої заходів пробації.

59.05.02.2015 прийнято Закон України «Про пробацію». Як вбачається з пояснювальної записки до проекту Закону України «Про пробацію», що розміщена на офіційному сайті Верховної ради України (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/160-19/card3#Files), проект закону ставить за мету впровадження в Україні пробації як системи наглядових та соціально-виховних заходів, які застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до осіб, які притягаються або яких притягнуто до кримінальної відповідальності. Однією з функцій пробації буде здійснення нагляду та проведення з клієнтами пробації соціально-виховної роботи. Ця робота буде проводитись за індивідуальним планом з урахуванням оцінки ризиків вчинення клієнтом пробації нових кримінальних правопорушень та передбачатиме диференційований підхід при наданні консультативної, психологічної та інших видів допомоги, сприятиме працевлаштуванню, залученню до навчання, участі у виховних заходах та соціально-корисній діяльності.

60.В п. 11 зазначеної пояснювальної записки до законопроекту вказується і прогноз результатів дії закону. Так, законодавець прогнозує, що внаслідок прийняття закону передбачається зменшення чисельності осіб, засуджених до покарань у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, зменшення державних витрат на утримання слідчих ізоляторів та установ виконання покарань. Передбачається зниження рівня рецидивної злочинності у державі завдяки удосконаленню системи нагляду та впровадження соціально-виховної роботи з особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, та засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі.

61.Частиною другою ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Тобто, метою покарання є: 1) кара як відплата засудженому за вчинений злочин і реакція держави на протиправну поведінку засудженого; 2) виправлення засудженого, тобто усунення суспільної небезпечності особи; 3) спеціальна превенція (тобто запобігання вчинення нових злочинів самим засудженим); 4) загальна превенція (запобігання вчинення нових злочинів іншими особами на прикладі невідворотності відповідальності засудженого).

62.Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про пробацію» пробація становить систему наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

63.Метою пробації, згідно зі ст. 4 цього Закону, є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинувачених, з метою прийняття судом рішення про міру їхньої відповідальності.

64.З наведеного вище слідує, що метою прийняття Закону України «Про пробацію» є досягнення виправлення засудженого, а також загальної і спеціальної превенцій, як мети кримінального покарання, зосередження уваги на причинах та умовах скоєння кримінальних правопорушень, а також індивідуалізований підхід до особи засудженого.

65.Це кореспондується також із принципами пробації, якими відповідно до ст. 5 Закону є зокрема принципи справедливості, диференційованості та індивідуального підходу.

66.Також зазначений Закон мав на меті розвантаження місць ув`язнення та відбування покарання.

67.Так, прийняттю Закону України «Про пробацію» передувало затвердження Концепції державної політики у сфері реформування Державної кримінально-виконавчої служби України, схваленої Указом Президента України від 08.11.2012 №631/2012. Згідно з п. 1 цієї Концепції станом на 01.01.2012 загальна чисельність засуджених та осіб, узятих під варту, становила близько 320 тис. осіб, з яких 157 тис. тримається в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, 126,6 тис. осіб перебувала на обліку в органах кримінально-виконавчої інспекції. Однією з найгостріших проблем Державної кримінально-виконавчої служби є перевантаженість установ виконання покарань та слідчих ізоляторів.

68.Цьому положенню кореспондує також і практика Європейського суду з прав людини щодо України. Так, відповідно до офіційного статистичного звіту ЄСПЛ (https://www.echr.coe.int/statistical-reports) за 2023 рік Судом винесено 130 рішень проти України, з яких 40 стосуються порушення статті 3 Конвенції (Inhuman or degrading treatment).

69.Системність цієї проблеми констатовано також і у рішеннях ЄСПЛ, зокрема в справі Сукачов проти України (Заява №14057/17), що має статус пілотного.

70.Зокрема, згідно з п. 135 вказаного Рішення Суд зазначає, що ця справа стосується повторюваної проблеми, яка лежить в основі неодноразових порушень Україною статті 3 Конвенції. Зокрема, з моменту ухвалення його першого рішення щодо умов тримання під вартою в Україні («Невмержицький проти України» (Nevmerzhitsky v. Ukraine), заява № 54825/00, ЄСПЛ 2005-II) Суд виніс п`ятдесят п`ять рішень (у деяких справах було декілька заявників), встановлюючи порушення статті 3 Конвенції у зв`язку з поганими умовами тримання під вартою у слідчих ізоляторах.

71.Незважаючи на висновки, висловлювані Судом щодо України майже щорічно з 2005 року, на національному рівні структурної проблема досі не вирішена. Насправді, відповідно до бази даних справ Суду, наразі очікують на розгляд близько 120 на перший погляд обґрунтованих заяв проти України зі скаргами на умови тримання під вартою. Ця цифра сама собою вказує на існування повторюваної структурної проблеми (п. 138 рішення ).

72.Комітет міністрів також визнав структурний характер проблеми умов тримання під вартою в Україні. Він здійснює нагляд за виконанням рішень Суду щодо умов тримання під вартою з 2005 року. У грудні 2018 року він прийняв тимчасову резолюцію, в якій знову наголосив на структурному характері цієї проблеми. Він вказав, що у попередніх рішеннях уже неодноразово закликав органи влади України вжити рішучих заходів для створення превентивних і компенсаційних засобів юридичного захисту для вирішення цієї проблеми. Незважаючи на вжиття певних заходів, жодного конкретного прогресу досягнуто не було, що також поклало на конвенційну систему додатковий тягар. Тому Комітет міністрів підкреслив термінову необхідність продовження здійснення органами державної влади роботи над ухваленням комплексної довгострокової стратегії, здатної призвести до вирішення цих структурних проблем з чіткими та обов`язковими строками вжиття відповідних заходів і наданням необхідних ресурсів (п. 139).

73.З огляду на зазначені міркування та повторювану проблему, яка існує протягом багатьох років, значну кількість осіб, на яку вона вплинула або здатна вплинути, та нагальну необхідність забезпечити їм оперативне та належне відшкодування на національному рівні, Суд вважає за доцільне застосувати у цій справі процедуру пілотного рішення.

74.Для цілей цього пілотного рішення Суд вважає за доцільне вказати на проблему переповненості, яку Україна неминуче повинна буде розглянути під час виконання цього рішення. Суд повторює, що коли держава не може гарантувати кожному ув`язненому умови, які відповідають статті 3 Конвенції, найбільш доречним рішенням проблеми переповненості буде зменшення кількості осіб, узятих під варту, шляхом частішого використання не пов`язаних з позбавленням волі запобіжних заходів і мінімізації застосування попереднього ув`язнення (п. 146).

75.Таким чином, метою пробації в першу чергу є вжиття заходів морально-психологічного впливу на особу засудженого, спрямовані на його виправлення та повернення до нормального суспільного життя, недопущення скоєння ним нових правопорушень та зменшення навантаження на пенітенціарну систему.

76.Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 №272/5 затверджено Порядок здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, який визначає організацію здійснення уповноваженим органом з питань пробації наглядових та соціально-виховних заходів до засуджених звільнених від відбування покарання з випробуванням (далі Порядок).

77.Тобто, пробаційні заходи включають в себе як наглядові (контроль за виконанням засудженими обов`язків) так і соціально-виховні заходи (спрямовані на виправлення та соціалізацію конкретної особи).

78.Наглядові заходи передбачені, зокрема, розділом ІХ Порядку та включають в себе реєстрацію особи засудженого, перевірка фактів зміни місця проживання, роботи або навчання, відібрання пояснень та проведення бесіди із засудженим, проведення індивідуальних профілактичних бесід та винесення письмового застереження у разі невиконання обов`язків.

79.Соціально-виховні заходи є індивідуалізованими та стосуються особи конкретного засудженого.

80.Згідно зі ст.13 Закон України «Про пробацію» соціально-виховна робота - це цілеспрямована діяльність персоналу органу пробації для досягнення мети виправлення засуджених.

81.Соціально-виховна робота проводиться за індивідуальним планом роботи із засудженим з урахуванням оцінки ризиків повторного вчинення кримінальних правопорушень та передбачає диференційований підхід під час надання консультативної, психологічної та інших видів допомоги, сприяння працевлаштуванню, залучення до навчання, участь у виховних заходах та соціально корисній діяльності, проведення індивідуально-профілактичної роботи.

82.Заходи соціально-виховної роботи разом із заходами нагляду включаються до індивідуального плану роботи із засудженим.

83.Соціально-виховну роботу проводить персонал органу пробації з усіма категоріями суб`єктів пробації, крім осіб, стосовно яких готується досудова доповідь, засуджених до покарання у виді штрафу та засуджених до обмеження волі, які направляються для відбування покарання до виправних центрів.

84.Аналізуючи матеріали клопотання, суд констатує, що органом пробації здійснювались в основному наглядові заходи стосовно засудженої ОСОБА_5 , в той час як соціально-виховним увага практично не приділялась.

85.Так, з особової справи засудженої слідує, що 11.08.2023 у засудженої ОСОБА_5 відібрано підписку, в якій її ознайомлено з обов`язками, покладених на неї судом, встановлено дні явки на реєстрацію (перший та третій понеділок кожного місяця), а також відібрано пояснення.

86.Також органом пробації у засудженої періодично відбирались пояснення, робились запити до уповноважених органів (органи поліції, міграційної служби тощо) з метою перевірки дотримання нею обов`язків засудженої, а також до установ охорони здоров`я з метою перевірки причин неявки засудженої на реєстрацію, здійснювались виклики засудженої у зв`язку з неявками, а також відвідування її за місцем проживання. Також у засудженої систематично відбирались письмові пояснення з приводу причин таких неявок до органу пробації.

87.Крім того, за періодичні нез`явлення до органу апробації 18.10.2023 та 04.12.2024 засудженій ОСОБА_5 видано письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання.

88.Таким чином, органом пробації вживалися достатні та комплексні наглядові заходи стосовно засудженої ОСОБА_5 .

89.Що стосується соціально-виховної роботи із засудженої, то вона зводилась до проведення 6 тренінгових занять (18.12.2023 на тему «Реактивної та проактивної життєвої позиції»15.01.2024 на тему «Думки, емоції та дії», 19.02.2024 на тему вчиненого правопорушення та зроблених засудженою висновків, 18.03.2024 на тему «Критичне мислення», 05.06.2024 на тему «Як правильно робити висновки», 17.06.2024 на тему «Сила переконань» ) та вручення довідки патріотичного виховання з нагоди Дня Конституції України від 17.06.2024. Суд, звісно не є фахівцем у галузі психології чи педагогіки, водночас незрозумілим є те, яким чином проведені заняття на цю тематику мали допомогти в соціалізації особи засудженої та запобігання вчинення нею нових правопорушень та виконання обов`язків засудженої. Тільки тематика одного заняття стосувалася вчиненого правопорушення та ставлення засудженої до нього і його наслідків. На це звернуто увагу також судом апеляційної інстанції в ухвалі від 09.10.2024.

90.Відповідно до п. 1 розділу 3 Порядку індивідуальний план роботи із засудженою особою складається на кожну засуджену особу, яка перебуває на обліку уповноваженого органу з питань пробації, за виключенням засуджених до обмеження волі. План складається з метою систематизації заходів, що мають бути виконані для задоволення криміногенних потреб, виявлених за результатами оцінки ризиків, попередження протиправної поведінки особи та скоєння нею повторного правопорушення.

91.Збір інформації, необхідної для проведення оцінки ризиків, здійснюється під час особистої бесіди з засудженою особою, а також шляхом направлення запитів до підприємств, установ, організацій (місця роботи або навчання, медичних закладів, правоохоронних органів, центрів соціальних служб, громадських організацій тощо), у полі зору яких знаходиться засуджена особа, а також (за потреби) відвідування місця проживання, навчання, роботи.

92.При складанні плану із засудженою особою обговорюються цілі запланованих заходів, а також узгоджуються заходи, які засуджена особа може виконати самостійно, форми контролю їх виконання, необхідні консультації та послуги для досягнення мети виконання плану.

93.Невиконання пунктів плану не можна розцінювати як невиконання обов`язків, крім випадків, визначених законом. Уповноважений орган з питань пробації вживає заходів щодо мотивації засудженої особи до виконання заходів, зазначених у плані, за необхідності залучає фахівців уповноваженого органу з питань пробації з соціальної або психологічної роботи.

94.На арк. 39-40 особової справи міститься індивідуальний план роботи та карта періодичного проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, де зазначена тільки одна дата проведення оцінки 23.08.2023. Однак з цього індивідуального плану не зрозуміло також яким чином застосовано саме індивідуальний підхід до особи засудженої ОСОБА_5 з врахуванням її особистих та психологічних характеристик та якостей.

95.Про подекуди формальний підхід до проведення соціально-виховної роботи із засудженою свідчать окремі документи з особової справи засудженої ОСОБА_5 №85 за 2023 рік. Так, на арк. 31 особової справи міститься психологічна характеристика ОСОБА_5 від 21.08.2023 (згідно результатів тестування по Айзенку), згідно з якою ОСОБА_5 має:

«позитивні риси: напористий, настійливий, володіє сильною волею. В короткостроковій перспективі може бути лідером. …. При відповідному контролі з боку командирів він може виконувати обов`язки молодшого командира...

Негативні риси: чутливий, стурбований, агресивний, імпульсивний, непостійний, часто капризний, схильний до причуд, характерне свавілля, злопам`ятний, переважають негативні емоції. Він не тільки ініціатор, але і частий учасник конфліктів…».

96.Тобто, характеристика стосується не засудженої, а сторонньої особи протилежної статі.

97.Водночас, навіть попри наявні недоліки у здійсненні пробаційних заходів стосовно ОСОБА_5 , остання, хоча періодично не з`являлась без поважних причин до органів пробації, все-таки не вчиняла нових правопорушень, не зловживала алкоголем, наркотиками, вела звичайний законослухняний спосіб життя.

98.На думку суду, така поведінка засудженої хоча і не була взірцевою та суспільно корисною, однак не становила та не становить загрози для суспільства, а тому мета покарання, зокрема виправлення засудженої ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень наразі досягається без її ізоляції від суспільства.

Можливі наслідки для засудженої та суспільства в разі направлення її для відбування покарання.

99.Суд наголошує, що засуджена ОСОБА_5 дійсно порушила покладені на неї вироком суду обов`язки, а саме систематично не з`являлась до реєстрації до органу пробації. Така поведінка засудженої потребує реакції з боку компетентних органів державної влади, оскільки невжиття заходів реагування на таку поведінку може викликати як у засудженої ОСОБА_5 , так і у інших осіб почуття безкарності та недієвість принципу невідворотності відповідальності за скоєне. Відтак скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування покарання виконуватиме власне каральну функцію покарання та застосування принципу його невідворотності.

100.Судом під час розгляду встановлено, що засуджена ОСОБА_5 мешкає разом з мамою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 3 групи та неповнолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Направлення ОСОБА_5 для реального відбування покарання матиме суттєві негативні наслідки для членів сім`ї засудженої, а саме для її матері та малолітнього сина. В цьому разі матір засудженої ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю, залишитися без потенційної сторонньої допомоги, а малолітній син ОСОБА_7 без батьківського піклування. При цьому покарання строком у 5 років позбавлення волі може негативно вплинути на спілкування засудженої зі своїм малолітнім сином і його виховання, ставлення до нього однолітків тощо, враховуючи також той факт, що син проживає без батька. Крім того, перебування протягом 5 років в умовах ізоляції від суспільства, враховуючи реалії умов відбування покарання, може мати негативний вплив на особу засудженої ОСОБА_5 та можливість її соціалізації після відбуття покарання.

101.Також суд зазначає, що направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування покарання до відповідних установ покладе відповідний матеріальний тягар як на державний бюджет вцілому, так і на ці установи зокрема.

102.Як встановлено вироком Прилуцького міськрайонного суду від 09.06.2023, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України. Діями ОСОБА_5 завдано збитків потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3829, 93 грн.

103.В разі направлення ОСОБА_5 для відбування покарання його строк згідно з вироком суду становитиме 5 років позбавлення волі. Згідно з інформацією, що є у вільному доступі в мережі Інтернет, з посиланням на лист-відповідь Міністерства юстиції України (https://unn.ua/news/vartist-utrymannia-uviaznenoho-v-ukraini-vdvichi-bilsha-za-minimalnu-zarplatu-infohrafika), вартість середньомісячного розміру витрат на утримання одного ув`язненого (засудженого) в 2023 році складала 14165,1 грн. на місяць (з урахуванням видатків на утримання та соціальний захист персоналу кримінально-виконавчої служби, забезпечення оперативно-службової діяльності, а також видатків на матеріально-технічне забезпечення діяльності установ і органів ДКВС України, оплату спожитих комунальних послуг та енергоносіїв тощо). Таким чином, приблизна вартість утримання засудженої ОСОБА_5 в разі відбування нею покарання у виді позбавлення волі за 5 років становитиме 849906 грн. (14165,1 х 60 місяців), що більш ніж у 200 разів перевищує розмір заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди. За таких обставин таке кримінальне покарання є неефективним та надміру обтяжливим для держави, особливо в умовах воєнного стану та дефіциту державного бюджету, а її утримання становитиме надмірний тягар для держави та суспільства в особі платників податків.

104.Враховуючи доводи, викладені вище, суд не погоджується з доводами органу пробації та прокурора щодо необхідності скасування звільнення від покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

У урахуванням вищенаведеного та керуючись ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Прилуцького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_8