Справа № 932/4843/24
Провадження № 1-кс/932/1578/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001963 від 03.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001963 від 03.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на велосипед «Cube», власник: ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 , який направлено для зберігання на спеціальний майданчик для тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427, з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні СВ Дніпровського РУН ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001963 відомості про яке внесено до ЄРДР 03.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 02.06.2024 року близько 11.00 години в смт. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області, по пров. Новий, з боку вул. Високої в напрямку с/т «Метро» рухався автомобіль «Honda Clarity», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який в районі перехрестя з вул. Орільською «Дача Горця», скоїв зіткнення з велосипедом «Stevans», під керуванням ОСОБА_7 , велосипедом «Cube», під керуванням ОСОБА_5 , велосипедом «Наrо», під керуванням ОСОБА_8 , велосипедом «Cyclone», під керуванням ОСОБА_9 , які рухались попереду в попутному з ним напрямку.

Внаслідок ДТП велосипедистам ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження.

02.06.2024 було проведено огляд транспортного засобу велосипеда «Cube», власник: ОСОБА_5 , мешкає: АДРЕСА_1 .

03.06.2024 слідчим СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено згідно ст. ст. 98, 100 КПК України, постанову про визнання речовим доказом велосипеда «Cube».

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на велосипеді «Cube», виявлено: деформовано заднє колесо, рама в задній частині, руль. По кримінальному провадженню необхідно проведення судово-автотехнічної експертизи, судово-медичної експертизи, судової транспортно-трасологічної експертизи та експертизи технічного стану транспортного засобу.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що вищезазначене майно тимчасово не було вилучено, слідчий звернувся до суду з цим клопотанням.

У судове засідання слідчий не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, у прохальній частині клопотання просить його розглянути у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглянути клопотання за його відсутності та повернути велосипед у користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю можливим розглянути клопотання за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, 03.06.2024 року СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001963 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 03.06.2024 року велосипеда «Cube», долучено в якості речового доказу по кримінальному провадження № 0001963, та залишено на зберіганні на спец. майданчику ГУНП в дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Передова, 427.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що велосипеда «Cube», належить ОСОБА_5 , може бути використаний, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про часткову обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення проведення відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Частиною 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Із системного аналізу наведених норм КПК України можливо зробити висновок, що слідчому судді при вирішення питання накладення арешту майна, та при розгляді його скасування, при обґрунтованості такого клопотання, слід обирати або залишати такий спосіб арешту майна, який не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна, яке суттєво позначиться на його інтересах.

Оскільки позбавлення прав володіння та користування - велосипедом «Cube», який належить ОСОБА_5 , обмежує можливості пересування та використання його для особистих потреб, та тривале його зберігання на відкритому майданчику може призвести до його пошкодження, та з урахуванням необхідності збереження даного транспортного засобу як речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку про можливість передачі арештованого велосипеда на відповідальне зберігання та користування без права відчуження та розпорядження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001963 від 03.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб, який є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001963 від 03.06.2024 року, а саме: велосипед «Cube» без реєстрації, власником якого є ОСОБА_5 - шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11