УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 08.10.2024,

в с т а н о в и в:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 08.10.2024.

У скарзі порушується питання про скасування даної постанови, як невмотивованої, передчасної та незаконної, оскільки слідчим не наведено правових підстав для відмови у визнанні потерпілим.

Також, у скарзі перед слідчим суддею порушується питання про зобов`язання слідчого повторно розглянути заяву про ОСОБА_3 про визнання потерпілим.

В судове засідання представник особи, якій відмовлено у визнанні потерпілою та слідчий не прибули, про час та місце розгляду скарги повідомлені завчасно та належним чином.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів скарги, строк передбачений ч.1 ст.304 КПК України на оскарження постанови слідчого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілим від 08.10.2024, не пропущено, а тому поновленню не підлягає.

Так, із матеріалів скарги вбачається, що слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000709 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 подано заяву про залучення останнього як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000709 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

08.10.2024 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в межах кримінального провадження, яке розслідується за ч.1 ст.374 КК України, слідчий зазначив про те, що в ході досудового розслідування даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 завдано будь-яку шкоду, на даний час не встановлено.

Разом із тим, такі висновки слідчого є помилковими, суперечать завданням Кримінального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, тощо.

Слідчим залишено поза увагою той факт, що у заяві ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого останнім наведені дані, які свідчать про заподіяння моральної шкоди.

Крім того, всупереч вимог ст. 110 КПК України, у постанові слідчого не розкрито зміст обставин, які були підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття цієї постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто оскаржуване процесуальне рішення не відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Частиною 1 статті. 9 КПК України, передбачено, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Тобто, саме слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, в тому числі, встановити чи спростувати вид і розмір шкоди, завдану кримінальним правопорушенням, а не перекладати свій обов`язок на потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим слідчим фактично позбавлено останнього можливості користуватись більш широкими правами потерпілого у кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи наведене вище у сукупності, постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим не ґрунтується на положеннях законодавства України про кримінальну відповідальність, кримінальному процесуальному законодавстві України та суперечить Конституції України.

Положенням ч. 4 ст. 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були в повній мірі дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 55, 93, 110, 303-307 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

скаргу представника особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 08.10.2024, - задовольнити.

Скасувати постанову від 08 жовтня 2024 року слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні № 0000709 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.374 КК України.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя