справа № 208/997/25
провадження № 1-кс/208/1362/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м.Кам`янське клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 від 27.12.2024 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Родинське, Донецької області, громадянина України, офіційно не працюючого, інваліда 2 групи, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

31.03.2025 до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшло вказане клопотання.

Мотивуючи клопотання, слідчий, за погодженням з прокурором, зазначає, що у провадженні СУ ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000732 від 27.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжений відповідними Указами Президента України, затвердженими Верховною Радою України та триває до теперішнього часу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, положень наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», зберігання бойових припасів здійснюється відповідно до дозвільної системи, яка є особливим порядком виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив ряд злочинів проти громадської безпеки та проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 діючи умисно, у невстановлений органами досудового розслідування час, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав автомат Калашникова «АК-74» з серійним № НОМЕР_1 , 1992 року виготовлення, калібру 5,45 мм та патрони калібру 5,45 мм у кількості 29 одиниць, які в подальшому умисно та незаконно, без передбаченого законом дозволу став зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 до 29.01.2025, маючи реальну можливість здати вказану вогнепальну зброю та бойові припаси органам влади, але умисно не зробив цього.

29.01.2025, у період часу з 10:24 год. до 11:03 год., працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку в кв. АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено предмети, які згідно висновку експерта є:

- бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 5,45 мм, автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК - 74) № НОМЕР_1 , 1992 року виготовлення, виготовленим промисловим способом та придатним до стрільби;

- бойовими припасами - 5,45 мм, проміжними патронами зразка 1974 року з кулею «ПС» з сталевим осереддям-19 патронів, з трасуючою кулею «Т»-10 патронів, які виготовлені промисловим способом та придатні до стрільби.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 діючи умисно, у невстановлений органами досудового розслідування час, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав одну осколкову ручну гранату типу М-67 із запалом М213 та патрони калібру 7,62 мм у кількості 27 одиниць, які в подальшому діючи умисно та незаконно, без передбаченого законом дозволу незаконно став зберігати за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 до 26.02.2025, маючи реальну можливість здати вказані бойові припаси органам влади, але умисно не зробив цього.

26.02.2025, у період часу з 18:12 год. до 19:29 год. працівниками поліції під час проведення невідкладного обшуку в кв. АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 , виявлено та вилучено предмети, які згідно висновку експерта є:

- корпусом гранати М-67 та запалом типу М213, які у конструкційному поєднанні являються осколковою ручною гранатою типу М-67, вказана граната відноситься до бойових припасів та придатна для підриву;

- бойовими припасами - 7,62 мм, проміжними патронами зразка 1943 року з кулею «ПС» зі сталевим осереддям, патрони придатні до стрільби.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 26.02.2025, приблизно о 12:30 год., ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 перебуваючи біля гаражу, розташованому на подвір`ї багатоквартирного буд. АДРЕСА_3 .

Під час бесіди між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка в ході якої ОСОБА_4 почав наносити удари руками по голові ОСОБА_7 , після чого повідомив останньому щоб той зайшов у приміщення вищевказаного гаражу, де у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 .. Знаходячись у приміщенні вказаного гаража, ОСОБА_4 діючи умисно, керуючись корисливими мотивом, переслідуючи мету відкритого викрадання чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, запитав, що знаходиться в кишенях ОСОБА_7 та щоб останній їх вивернув. На вимогу ОСОБА_4 останній відповів, що в кишенях у нього нічого немає, а в нагрудній сумці знаходиться мобільний телефон, портмоне з паспортом та надав їх ОСОБА_4 . Оглянувши портмоне, в якому знаходилась тільки банківська картка, ОСОБА_4 спитав скільки на картці перебуває грошових коштів, на що ОСОБА_7 відповів, що на картці немає грошей. Повернувши портмоне, ОСОБА_4 наказав, щоб ОСОБА_7 віддав йому нагрудну чоловічу сумку та мобільний телефон, що ОСОБА_7 на вимогу ОСОБА_4 і зробив, оскільки за своїми морально-вольовими якостями не міг протистояти вимозі останнього. Отримавши від потерпілого ОСОБА_7 чоловічу нагрудну сумку, яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності та мобільний телефон «Samsung GT-C3782», ринкова вартість якого, становить 399,00 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Водафон»

№ НОМЕР_2 , вартість якої становить 270 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 2 грн., ОСОБА_4 тим самим відкрито заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 671 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраданні чужого майна (грабежу), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

28.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263. ч.4 ст.186 КК України.

В клопотанні слідчий, за погодженням з прокурором, просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, зазначаючи, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

ІІІ. Положення закону, якими керувалася слідча суддя при постановленні ухвали

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно із ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

IV.Установлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 186 КК України.

Слід однак зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами допитів свідків та потерпілого ОСОБА_7 , протоколами обшуків за місцем мешкання ОСОБА_4 , вилученими речовими доказами, висновки судових експертиз, які містять достатні дані, що дають підстави вважати ОСОБА_4 причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Щодо існування ризиків

Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, окрім обґрунтованості підозри останньої у вчиненні кримінального правопорушення, вказує також на існування ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; (2) незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; (3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя встановив наступне.

(1) Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні трьох умисних тяжких злочинів, за вчинення одного з яких, у разі встановлення його винуватості судом, останньому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі строком від 7 до 10 років. ОСОБА_4 , розлучений, офіційно не працевлаштований, його діти проживають окремо від нього із їх мамою, ним лише сплачуються аліменти на їх утримання, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, що у свою чергу свідчить про те, що ризик втечі ним може бути розцінений менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура відбування покарань. Крім цього, при запровадженому воєнному стані в умовах збройної агресії рф проти України, ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може «скористатися» численною евакуацією цивільного населення України з зони бойових дій або наближеної до неї, до якої у тому числі відноситься м. Родинське Донецької області, виїхати до інших територій України, оскільки є особою, яка має право на виїзд з України, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та (або)суду.

(2) Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого

ОСОБА_7 та свідків у цьому кримінальному провадженню, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та які в свою чергу є жителями Донецької області, покази яких в подальшому будуть основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Однак, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілого та вказаних свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни їх показань у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного та справедливого покарання, оскільки з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази свідків, які вони нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

(3) Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 в умовах воєнного стану та війни України проти рф, не став займатись суспільно-корисливою працею, або працею, направленою на підтримання Держави в умовах війни з рф, а навпаки, скористався запровадженим воєнним станом в України став займатись незаконним зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, а також вчиняти злочини проти власності. Таким чином, з метою незаконного, протиправного та швидкого збагачення, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення проти власності та громадської безпеки, оскільки наразі відносно останнього на розгляді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за ч. 1 ст. 263 КК України. Також встановлено, що під час кожного проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 в січні та лютому 2025 року правоохоронними органами вилучалась вогнепальна зброя та бойові припаси, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, та схильний до вчинення нових злочинів.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.186 КК та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним. Тому наступним кроком буде визначення, запобіжного заходу, який належить застосувати.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, з визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків. Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Як зазначалося раніше, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.4 ст. 186 КК. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема застава, домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу підозрюваної.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим. Домашній арешт, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що щодо ОСОБА_4 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Попри це, згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Щодо визначення розміру застави

Визначаючись із розміром застави, слідчий суддя врахував таке.

Відповідно до ч. 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких умов, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений підозрюваному ОСОБА_4 повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною. Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самою підозрюваною, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176 - 178, 182 - 184, 193, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 від 27.12.2024 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.189, ч.4 ст.186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 40 днів, тобто з 02.04.2025 по 11.05.2025 включно з триманням його в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою по 11.05.2025 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, у сумі 181 680 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, які підозрюваний або заставодавець мають право внести у будь-який момент, що є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти, і останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України такі обов`язки, а саме:

-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

-не відлучатися за межі м. Родинське, Донецької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до ГУ ДМС в Донецькій області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

-утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 та свідками по вказаному кримінальному провадженню ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищеперерахованих обов`язків, та якщо будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин, застава буде звернена в дохід держави.

Строк дії обов`язків визначити в межах строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто по 11.05.2025 включно, з моменту звільнення особи під заставу.

У задоволені клопотання захисника про обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою відмовити.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено і оголошено 04.04.2025 о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1