Провадження №: 1-кс/755/813/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу СУ ГУ СБУ ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000066 від 30.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 365 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

у провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 надійшло клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу СУ ГУ СБУ ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000066 від 30.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 365 КК України.

У судовому засіданні 05 березня 2025 року захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заявив відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , оскільки, на його думку, слідчою суддею незаконно відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо ознайомлення з матеріалами клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Прокурор Прокуратури АР Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 у судовому засіданні, заперечував проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_5 , мотивувавши тим, що суддя вирішує як вести процес, а не прокурор чи сторона захисту. Вважає, що жодних порушень не було допущено, даний відвід заявлений лише з метою затягування процесуального часу. Клопотання захисникам було направлено на електронну адресу. Крім того, захисники з'явились у судове засіданні, що свідчить про те, що були повідомлені про дату та час його проведення.

Захисник ОСОБА_4 заяву про відвід судді ОСОБА_5 підтримав та просив задовольнити, додавши, що заявив відвід не відразу, а після неодноразових порушень з боку судді, таких як: неналежне повідомлення захисників про дату та час судового засідання; зміну позиції щодо розгляду клопотання без участі потерпілого; розгляд клопотання у не передбаченому КПК порядку; відмова у клопотанні щодо ознайомлення з клопотанням про продовження строку досудового розслідування; упередженість;

Захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні просив задовольнити відвід судді, оскільки вона, відмовивши у ознайомленні з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, порушила право на захист, адвокат позбавлений можливості здійснювати захист, якщо не розуміє про що клопотання і якими додатками воно підтверджується, окрім того, мотивує свою позицію, що теж не був повідомлений належним чином про дату і час судового засідання.

Захисник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав позицію захисників, просив задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_5 .

Особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду заяви повідомлена належним чином, пояснень з приводу заявленого відводу не направила.

Враховуючи вимоги ст.ст. 22, 26 та 81 КПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді ОСОБА_5 у відсутність осіб, що не з`явились.

Вивчивши заяву захисника про відвід судді, дослідивши додані до неї додатки, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Реалізація гарантій незалежності здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (ст. 3, 8, 55 Конституції України).

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій незалежності суддів.

З положень ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Між тим слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 мотивує тим, що, на його думку, слідчою суддею незаконно відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо ознайомлення з клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Оцінюючи доводи, зазначені у заяві про відвід, суд вважає, що підстави для його заявлення є сумнівними та такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 75 КПК України.

Згідно з частиною 5 статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Зокрема наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

В пункті 50 рішення ЄСПЛ в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Зокрема в пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Отже, для вирішення питання щодо відводу (самовідводу) судді або складу суду необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника про недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій), що має бути належним чином обґрунтовано.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Водночас, слід враховувати, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

У своїй постанові від 17 вересня 2019 року по справі № № 277/599/15-к Верховний Суд вказує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»). Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»). У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»). Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який судя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 лютого 2020 року по справі № 908/137/18 вказує, що вважає за необхідне звернути увагу на помилковість аргументу ОСОБА_2 про те, що відповідно до висновків ЄСПЛ щонайменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для його виходу з процесу. Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», на яку вказав ОСОБА_2, ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, §31). Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Прокурором у судовому засіданні повідомлено пр факт направлення клопотання на електронну адресу захисникам. Відтак, заява про відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав для відводу, що передбачені зазначеними вище нормами КПК України, подана заява належним чином не вмотивована.

Разом з тим, мотиви, викладені у заяві адвоката ОСОБА_4 , фактично зводяться до його незгоди із процесуальними рішеннями судді ОСОБА_5 , прийнятим нею як слідчою суддею при розгляді клопотання про продовження строку досудового розслідування, що не передбачено підставами для відводу судді відповідно до вимог ст. 75 КПК України.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_5 при розгляді цього кримінального провадження не встановлено.

Відтак, наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст. 75 КПК України виключають участь судді ОСОБА_5 в кримінальному провадженні і не свідчать про те, що нею проявлено небезсторонність чи упередженість. Таким чином, не підтверджені припущення заявника щодо наявності сумнівів в об`єктивності судді ОСОБА_5 , з наведених у заяві мотивів, такі побоювання заявника не є об`єктивно обґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, наведені захисником підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , як підставу відводу судді ОСОБА_5 не доведені, не ґрунтуються на вимогах КПК України та не можуть бути підставою для відводу судді, а відтак заява задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчої судді ОСОБА_5 від розгляду клопотання слідчого в ОВС - криміналіста 3 відділу СУ ГУ СБУ ОСОБА_6 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000066 від 30.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали -16 год 00 хв 10 березня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1