Справа № 752/222/25
Провадження №: 1-кп/752/1739/25
У Х В А Л А

21.04.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва про закриття кримінального провадження №0000268 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

встановив:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000268 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві перебувають вищевказані матеріали кримінального провадження за фактом вибуття з користування КП «Святошинське лісопаркове господарство» земельних ділянок з кадастровими номерами 0:75:500:0002 та :75:500:0003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Прокурор вказує, що під час досудового розслідування виконані всі можливі заходи спрямовані на встановлення винної особи (осіб), але встановити особу (осіб) причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення не виявилось за можливе та жодній особі про підозру не повідомлялось. Прокурор зазначає, що вказане кримінальне правопорушення кваліфіковане за ст. 356 КК України, як самоправство і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а отже строк притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчився 24.11.2023 року.

Під час підготовчого судового засідання прокурор підтримав вказане клопотання та просив задовольнити, з підстав, зазначених у клопотанні.

Вивчивши вказане клопотання та дослідивши долучені до клопотання матеріали, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Судом встановлено, що 24.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості у кримінальному провадженні №0000268 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, є кримінальним проступком, строк давності притягнення до відповідальності за вчинення якого, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, становить два роки, тобто на теперішній час, строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 356 КК України закінчився.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч. 2 ст. 9 КПК полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом закріпленого у ст. 25 КПК України принципу публічності прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України», для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України», державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій.

Органи влади зобов`язані провести ефективне розслідування. Це зобов`язання не є обов`язком досягнення результатів, а обов`язком вжиття заходів. ЄСПЛ зазначає, що не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти висновку, який співпадає із викладом подій скаржника. Проте воно, в принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи, а якщо твердження виявляться правдивими - до встановлення та покарання винних осіб (рішення у справах «Джуліані та Гаджіо проти Італії» від 25.08.2009, «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства» від 30.03.2016, «Каплатий проти України» від 04.02.2021).

Суд звертає увагу на те, що віднесення законодавцем вирішення питання про закриття кримінального провадження до компетенції суду свідчить про неприпустимість формального спрощеного підходу щодо встановлення правових підстав до закриття кримінального провадження та покладає на суд обов`язок перевірити належним чином обставини, які свідчать про ефективність досудового розслідування та реальну неможливість органів досудового розслідування встановити особу, яка вчинила правопорушення.

Тобто із зазначених норм кримінально-процесуального закону вбачається, що кримінальне провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України може бути закрито після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.04.2023 у справі №190/829/21 (провадження № 51-4239 км 22).

На переконання суду, органом досудового розслідування не було дотримано вищевказаних вимог, оскільки за 3 роки у вказаному кримінальному проваджені не здійснено всіх необхідним слідчих та процесуальних дій.

Як вбачається з постанови про проведення слідчих дій на іншій території від 30.10.2023 року, дізнавач доручив працівникам відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві провести огляд місця події, а саме огляди земельних ділянок з кадастровими номерами 0:75:500:0002 та :75:500:0003 та допитати в якості свідків працівників або керуючого розміщеними частинами ДСНС на території даних земельних ділянок, щодо ймовірних відомих їм дій сторонніх осіб на території вищезазначених земельних ділянок.

З листа дізнавача Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 вбачається, що провести огляд земельних ділянок не представляється можливим, оскільки не має можливості встановити точне місце розташування вищезазначених земельних ділянок та в разі встановлення свідків чи очевидців, останніх буде допитано.

Станом на 19.10.2024 року додаткових відомостей щодо виконання постанови від 30.10.2023 року з Святошинського УП ГУ НП у м. Києві більше не надходило.

Так, з листа першого заступника Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) ОСОБА_5 №0570202/2-15439 від 21.11.2023 року, вбачається, що за даними міського земельного кадастру згідно з рішенням КМР від 28.12.2010 року №532/5344 Головному управлінню Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в м. Києві (нині Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій) надано в постійне користування земельну ділянку площею 1,40 га та в оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва, експлуатації та обслуговування пожежного депо на вул. Олевській у Святошинському районі в м. Києва. Зазначені земельні ділянки сформовано в Державному земельному кадастрі за кадастровими номерами 0:75:500:0002 та :75:500:0003 з видом цільового призначення 03.14 для розміщення та постійної діяльності органів та підрозділів ДСНС.

Однак, знаючи, що ДСНС користується вказаними ділянками, органом досудового розслідування не було направлено запити до ДСНС з метою отримання інформації, яка може мати значення для встановлення обставин даного кримінального провадження.

09.05.2024 року відповідно до протоколу допиту потерпілого, ОСОБА_6 повідомила, що державним реєстратором ГУ Держгеокадастру у Житомирській області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 0:75:500:0002, а 06.04.2021 року державним реєстратором ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :75:500:0003.

Слід зазначити, що в витягу з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.12.2022 року, що міститься в матеріалах справи, зазначено ПІБ державних реєстраторів, однак слідчим не було ініційовано допит таких осіб з метою встановлення обставин, які мають значення для досудового розслідування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 19.10.2024 року заступником начальника ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 було винесено постанову про зміну групи дізнавачів, оскільки по справі необхідно виконати великий обсяг слідчих дій, однак жодних слідчих дій після винесення вказаної постанови, органом досудового розслідування здійснено не було.

Слід вказати, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Таким чином, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000268 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, за 3 роки досудового розслідування в період з 24.11.2021 року по 19.10.2024 року, не проведені усі необхідні процесуальні та слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин кримінального провадження та не здійснено слідчим належної оцінки всіх зібраних та перевірених доказів, що є необхідною умовою належного вирішення передбачених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження.

На переконання суду, за таких підстав, закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та через закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 284, 369, 370, 372 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва про закриття кримінального провадження № 0000268 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1