Номер провадження: 11-кп/813/398/25
Справа № 495/341/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за участю потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх представника адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_11 матеріали справи за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 02.10.2023 року про закриття кримінального провадження №0000687 від 24.04.2020 року щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою закрито кримінальне провадження №0000687 від 24.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до обвинувального акта, що надійшов до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 12.01.2021 року, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що в 2019 році, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи, у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно до договору суборенди від 25 червня 2018 року, у платному користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,27 га, з цільовим призначенням - В.03.10 «Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури», кадастровий номер: :02:019:0116, яка розташована по АДРЕСА_2 - строком до 21.04.2025 року, а також знаючи, що на зазначеній земельній ділянці, в рівних частках, на праві приватної власності, знаходиться цілісний майновий комплекс промислово-продовольчий ринок «Сонячний-2», виник єдиний злочинний умисел, направлений на безоплатне придбання права власності на земельну ділянку комунальної власності, площею 0,0452 га, кадастровий номер: :02:019:0227, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом обману з підробленням та використанням завідомо підроблених офіційних документів.

Тоді, на підставі рішення №412 від 29.11.2017 року прийнятого на двадцятій пленарній сесії сьомого скликання Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, на замовлення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 , здійснено розроблення та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу зазначеної земельної ділянки на: земельну ділянку площею 0,0717 га, кадастровий номер: :02:019:0229 за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0452 га, кадастровий номер: :02:019:0227 за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0110 га, кадастровий номер: :02:019:0228 за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,0121 га, кадастровий номер: :02:019:0226, за адресою: АДРЕСА_2 , - зі зміною з цільового призначення із В.03.10 «Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури» на В.03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Реалізуючи єдиний злочинний умисел, на безоплатне придбання права власності на земельну ділянку комунальної власності, в 2019 році, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , знаючи, що відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.120 Земельного кодексу України особа, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, з метою набуття фіктивного права власності на садовий будинок, виник злочинний умисел на підроблення та використання офіційних документів на придбання права власності на об?єкт нерухомості, якого не існує.

Для цього, у 2019 році, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільне - небезпечних наслідків, для підроблення, придбання та подальшого використання завідомо підробленого офіційного документа, вступила у злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою, (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у здійсненні підроблення офіційного документа - технічного паспорту на дачний будинок по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що садовий будинок не існує, надала (повідомила) цій особі неправдиві відомості, які необхідно зазначити при здійсненні підроблення документа, а саме: своє прізвище, ім`я та по-батькові, серію та номер свого паспорту громадянки України, адресу дачного будинку, основні відомості та характеристики неіснуючого об`єкту нерухомого майна тощо.

Далі, вищевказана невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, умисно, достовірно знаючи, що садовий будинок не існує, за допомогою комп`ютерного набору та друку на аркушах паперу формату А4 письмової інформації, виготовила та внесла до технічного паспорту на садовий будинок від 22.03.2019 року неправдиві відомості, що нібито, на замовлення ОСОБА_11 працівники ТОВ «АН Експерт», код ЄРДПОУ: 37502746, виготовили технічний паспорт на садовий будинок по АДРЕСА_2 , до якого внесли неправдиві відомості щодо власника, основні відомості та характеристики про об`єкт нерухомого майна тощо.

Потім, вищевказана невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, передала завідомо підроблений спільно із ОСОБА_11 документ - технічний паспорт на дачний будинок, який розташований по АДРЕСА_2 від 22.03.2019 року, для подальшого використання.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, тобто у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.

У подальшому, з метою набуття права власності на неіснуючий дачний будинок, 03.04.2019 року, о 15:10 год., ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, під час державної реєстрації речового права на нерухоме майно по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що садовий будинок не існує, в приміщенні КП «БУДИНОК ЮСТИЦІЇ» код ЄРДПОУ: 42585709, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Миколаївка, вул. Центральна, буд.62, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, надала державному реєстратору ОСОБА_13 , завідомо підроблений документ - технічний паспорт на садовий будинок по АДРЕСА_2 від 22.03.2019 року, чим здійснила використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що своїми діями ОСОБА_11 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу на безоплатне придбання права власності на земельну ділянку комунальної власності, з метою зміни призначення об`єкту нерухомості із дачного будинку на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, в 2019 році, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, для підроблення, придбання та подальшого використання завідомо підробленого документа, повторно, вступила у злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою, та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у здійсненні підроблення офіційного документа, достовірно знаючи, що громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами не існує, повторно, надала (повідомила) цій особі неправдиві відомості, які необхідно зазначити при здійсненні підроблення документа - технічного паспорту на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 , а саме: своє прізвище, ім`я та по-батькові, серію та номер свого паспорту громадянки України, адресу, основні відомості та характеристики неіснуючого об?єкту нерухомого майна тощо.

Далі, вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, умисно, достовірно знаючи, що об?єкт нерухомості не існує, за допомогою комп?ютерного набору та друку на аркушах паперу формату А4, повторно, виготовила та внесла до технічного паспорту від 10.04.2019 року неправдиві відомості, що нібито, на замовлення ОСОБА_11 , працівники ТОВ «АН Експерт», код ЄРДПОУ: 37502746, виготовили технічний паспорт на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , до якого внесли неправдиві відомості щодо власника, основні відомості та характеристики неіснуючого об`єкту нерухомого майна тощо.

Потім, вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, повторно, передала підроблений спільно із ОСОБА_11 офіційний документ - технічний паспорт на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_2 від 10.04.2019 року, для подальшого використання.

За вказані дії органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, тобто у пособництві в підробленні посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно.

Надалі, з метою реєстрації внесених змін щодо призначення об?єкту нерухомості із дачного будинку на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, 15.04.2019 року, о 10:31 год., ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, під час внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, достовірно знаючи, що даного об?єкту нерухомості не існує, в приміщенні КП «БУДИНОК ЮСТИЦІЇ» код ЄРДПОУ: 42585709, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Миколаївка, вул.Центральна, буд.62, разом із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, надала державному реєстратору ОСОБА_13 , завідомо підроблений технічний паспорт на громадський будинок магазину з господарським спорудами (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 від 10.04.2019 року, чим здійснила використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Після цього, з метою чергової зміни призначення об?єкту нерухомості із громадського будинку магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами на громадський будинок з господарськими будівлями та спорудами будівля магазину, в 2019 році, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, для підроблення, придбання та подальшого використання завідомо підробленого документа, повторно, вступила у злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою, та усвідомлюючи - злочинний характер своїх дій щодо пособництва у здійсненні підроблення офіційного документа, достовірно знаючи, що громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівля магазину не існує, повторно, надала (повідомила) цій особі неправдиві відомості, які необхідно зазначити при здійсненні підроблення документа - технічного паспорту на громадський будинок з господарськими допоміжними) будівлями та спорудами будівля магазину, який розташований по АДРЕСА_2 , а саме: своє прізвище, ім`я та по-батькові, серію та номер свого паспорту громадянки України, адресу та основні відомості і характеристики про об?єкт нерухомого майна тощо.

Надалі, вищевказана невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, умисно, достовірно знаючи, що об`єкт нерухомості не існує, за допомогою комп`ютерного набору та друку на аркушах паперу формату А4, повторно, виготовила та внесла до технічного паспорту від 16.09.2019 року неправдиві відомості, що нібито, на замовлення ОСОБА_11 , працівники ТОВ «АН Експерт», код ЄРДПОУ: 37502746, виготовили технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівля магазину по вул. Лазурна, 16 «б» в смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської, до якого внесли неправдиві відомості щодо власника та основні відомості і характеристики про об?єкт нерухомого майна тощо.

Потім, вищевказана невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці, даті та часі, повторно, передала підроблений спільно із ОСОБА_11 офіційний документ - технічний паспорт на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівля магазину, який розташований по АДРЕСА_2 від 16.09.2019 року, для подальшого використання.

Орган досудового розслідування вважає, що своїми умисними діями, ОСОБА_11 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення (офіційного документу), яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене повторно.

Крім того, з метою чергової реєстрації внесення змін щодо призначення об?єкту нерухомості із громадського будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівля магазину, 19.09.2019 року о 15:30 год., ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, під час внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, достовірно знаючи, що даного об`єкту нерухомості не існує, в приміщенні КП «БУДИНОК ЮСТИЦІЇ» код ЄРДПОУ: 42585709, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Миколаївка, вул. Центральна, буд. 62, разом із заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, надала державному реєстратору ОСОБА_14 , завідомо підроблений технічний паспорт на громадський будинок з господарським спорудами (допоміжними) будівлями та спорудами будівля магазину по АДРЕСА_2 від 19.09.2019 року, чим здійснила використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Переслідуючи злочинний намір на безоплатне придбання права користування земельною ділянкою комунальної власності, 25.06.2019 року, о 12:00 год., ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, під час державної реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 0,0452 га, кадастровий номер: :02:019:0227, за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що на даній земельній ділянці не існує належного їй на праві власності об`єкту нерухомості - громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, в приміщенні приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 , надала останній завідомо підроблений офіційний документ - технічний паспорт на громадський будинок магазину з господарським спорудами (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 від 10.04.2019 року, чим здійснила використання завідомо підробленого офіційного документа.

За таких обставин, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.

Реалізуючи єдиний злочинний умисел на безоплатне придбання права власності на земельну ділянку комунальної власності, в 2019 році, точної дати, часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою власного збагачення, використовуючи завідомо підробленні офіційні документи, ввівши в оману, що не існуючий об?єкт нерухомості по АДРЕСА_2 , належить їй на праві власності, з метою подальшої приватизації у відповідності до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.120 Земельного кодексу України, уклавши із Затоківською селищною радою Білгород-Дністровської міської ради Одеської області договір оренди земельної ділянки площею 0,0452 га, кадастровий номер: :02:019:0227, за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_15 в реєстрі за №718 від 25.06.2019 року, терміном на 49 років, шляхом обману, придбала право користування на вказану земельну ділянку з ринковою вартістю в сумі 1257963 грн. 74 коп., що більш ніж 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Заволодівши правом користування на земельну ділянку, ОСОБА_11 , у відповідності до п.«а» ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, в безоплатну власність земельну ділянку не отримала, з причин, що не залежали від її волі, так як не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, тобто у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном (шахрайство) шляхом обману, вчинене у особливо великих розмірах, під час якого особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

11.03.2022 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК, після повідомлення особі про підозру (справа №495/341/21, провадження місцевого суду №1-кп/495/306/2022) (а.п.50-57 т.2).

24.02.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2022 року та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду. Підставою скасування ухвали місцевого суду стало те, що судом першої інстанції були порушені загальні засади кримінального провадження, оскільки місцевий суд не мав повноважень після призначення справи до судового розгляду на повернення та проведення повторного підготовчого судового засідання (провадження апеляційного суду №11-кп/813/398/23).

15.03.2023 року матеріали кримінального провадження надійшли для розгляду до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

31.03.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду задоволено подання голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області та кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 визначено направити для розгляду до Саратського районного суду Одеської області (а.п.212-213 т.2).

21.04.2023 року матеріали кримінального провадження надійшли до Саратського районного суду Одеської області.

02.10.2023 року оскарженою ухвалою Саратського районного суду Одеської області закрито кримінальне провадження №0000687 від 24.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, місцевий суд послався на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні був направлений до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 21.01.2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст.219 КПК України, після повідомлення ОСОБА_11 про підозру, що є підставою для закриття кримінального провадження в порядку п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просять її скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпілі вказують, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 місцевим судом закрито безпідставно, без урахування положень ст.ст. 219, 284 КПК України та практики Верховного Суду.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції не оскаржена.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.4 ст.405 КПК України, проведено за відсутності представника потерпілого Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міськради, який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілих та їх представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст.219 КПК (в редакції на час постановлення оскарженої ухвали) визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 24.10.2022 року (справа № 216/4805/20), відповідно до положень ч.5 ст.219 КПК (в редакції Закону України №2201-IX від 14.04.2022 року) не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.

День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Глава 24 КПК України регулює питання щодо закінчення досудового розслідування, а також порядок та підстави продовження строку досудового розслідування. Зокрема, параграф 1 згаданої Глави регламентує форми закінчення досудового розслідування.

Згідно з п.10 ч.1 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров?я особи.

Положеннями ст.113 КПК передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Крім того, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). Тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складений, затверджений та вручений, а й безпосередньо направлений на адресу суду (постанови Верховного Суду, зокрема, від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 21 лютого 2023 року № 676/6434/21, від 16 березня 2023 року у справі №589/1633/19, від 18 травня 2023 року у справі № 760/28605/21).

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів встановлено наступне.

29.08.2019 року внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за №0002263.

24.04.2020 року внесені відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень за №0000687, №0000688, №0000689, №0000690, №0000691, №0000692, №0000694.

24.04.2024 року постановою процесуального керівника прокурора ОСОБА_16 матеріали досудових розслідувань були об`єднані в одне провадження.

28.04.2020 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України.

26.06.2020 року постановою в.о. керівника місцевої прокуратури ОСОБА_17 продовжено строк досудового розслідування до 28.07.2020 року. Після 28.07.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не продовжувався та не зупинявся.

03.07.2020 року ОСОБА_11 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.

22.07.2020 року прокурором у кримінальному провадженні доручено слідчому виконати вимоги ст.290 КПК надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування.

23.07.2020 року слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 повідомлено захисника ОСОБА_10 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.п.41 т.2).

У реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження зазначено, що 22.07.2020 року повідомлено про завершення досудового розслідування тричі, однак не конкретизовано кого саме.

У судовому засіданні місцевого суду прокурор вказував про те, що повідомлення про завершення досудового розслідування від 22.07.2020 року ОСОБА_11 було направлено поштовим відправленням, з посиланням на фіскальний чек «Укрпошти» № (а.п.87 т.3).

Разом з цим, до вказаного поштового відправлення не долучено опису вкладення документів, який би надавав можливість конкретизації які саме документи були направлені, зокрема для підтвердження того, що адресату дійсно було направлено повідомлення про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Доказів про отримання підозрюваною ОСОБА_11 вказаного повідомлення стороною обвинувачення також не надано.

Більш того, як вірно звернуто увагу місцевим судом, наданий прокурором в судовому засіданні місцевого суду фіскальний чек «Укрпошти» за № про направлення нібито ОСОБА_11 повідомлення про завершення досудового розслідування, не збігається із номером повідомлення «Укрпошти» №974, відповідно якого, також нібито 22.07.2020 року, підозрюваній ОСОБА_11 було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування, на який посилались слідчий та прокурор під час досудового розслідування при зверненні із клопотанням про встановлення строку для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, яке було предметом дослідження слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відповідно до ухвали від 19.08.2020 року.

Разом з цим, із журналу судового засідання від 02.10.2023 року вбачається, що прокурором не надано суду раціонального пояснення яким все ж таки відправленням «Укрпошти» № чи №974 підозрюваній ОСОБА_11 було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування, та чому вони різняться.

06.08.2020 року слідчий Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 звернувся до слідчого судді із клопотанням про встановлення строку стороні захисту для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, із посиланням на те, що 22.07.2020 року підозрюваній ОСОБА_11 рекомендованим листом «Украпошта» №974 направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та повідомлення, що відповідно до ст.ст.283 та 290 КПК вона має право на доступ до матеріалів досудового розслідування та необхідність прибуття до слідчого в строк до 27.07.2020 року, однак у зазначений термін підозрювана та її захисник не прибули до слідчого, тому просив встановити їм строк для ознайомлення.

19.08.2020 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000687 (справа №495/2549/20, провадження №1-кс/495/1691/2020) (а.п.34-36 т.2).

У вказаній ухвалі слідчий суддя врахував, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не доведено обставин, на які посилається слідчий щодо наявності підстав для встановлення строку на ознайомлення стороні захисту.

Також слідчий суддя зазначив, що на підтвердження доводів, викладених в клопотанні, долучено до матеріалів клопотання лише копію фіскального чека «Укрпошти», відповідно до якого вбачається, що на ім`я ОСОБА_11 22.07.2020 року було надіслано відправлення №974. Однак, доказів про отримання підозрюваною повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим не надано, у зв`язку із чим слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_11 не була обізнана про необхідність її прибуття 27.07.2020 року (включно) до слідчого для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що факт зволікання сторони захисту при ознайомленні з матеріалами досудового розслідування, до яких надано доступ, не доведено, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання слідчого слідчим суддею відмовлено.

Далі, 20.08.2020 року, підозрюваній ОСОБА_11 слідчим вручене повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, із встановлення строку до 28.08.2020 року, що підтверджується її власноручним підписом (а.п.42 т.2).

У подальшому, 22.12.2020 року, слідчий повторно звернувся до слідчого судді із клопотанням про встановлення підозрюваній ОСОБА_11 та її захиснику строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження.

30.12.2020 року ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області вказане клопотання слідчого залишено без розгляду (справа №495/2549/20, провадження №1-кс/509/1927/20).

Підставою прийнятого слідчим суддею рішення слугувало те, що 30.12.2020 року до суду надійшла заява слідчого, в якій останній просив припинити розгляд поданого ним клопотання про встановлення строку для ознайомлення, оскільки підозрювана ОСОБА_11 та її захисник ОСОБА_10 прибули до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та розпочали ознайомлення із матеріалами, чим припинили порушення розумних строків досудового розслідування під час виконання ним вимог ст.290 КПК. До заяви слідчий додав протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) від 29.12.2020 року з відмітками захисника ОСОБА_10 про ознайомлення (а.п.32-33 т.2).

Тобто, із вказаної ухвали вбачається, що ознайомлення із матеріалами досудового розслідування стороною захисту розпочалось 29.12.2020 року та тривало відповідно п.127 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування - до 20.01.2021 року.

21.01.2021 року обвинувальний акт, який був складений слідчим та затверджений прокурором 19.01.2021 року, надійшов для розгляду до місцевого суду.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про те, що підозрювана ОСОБА_11 належним чином була повідомлена про завершення досудового розслідування та надано їй доступ до матеріалів досудового розслідування, в межах строку досудового розслідування.

Та обставина, що повідомлення захиснику ОСОБА_10 було йому вручене 23.07.2020 року, не свідчить, що для сторони захисту почався період ознайомлення із матеріалами кримінального провадження ст.290 КПК України, оскільки підозрювана окремо мала бути повідомлена про завершення досудового розслідування та надання їй доступу до матеріалів досудового розслідування.

Як визначено ч.1 ст.111 КПК повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч.1 ст.136 КПК належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. Частиною другою цієї статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Разом з цим, ч.8 ст.135 КПК передбачено, що виключенням з цього правила є лише повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором. У випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з ч.ч.1, 2, 4, 7 ст.136 КПК така повістка публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а особа вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що матеріали кримінального провадження не містять підтверджень того, що підозрювана ОСОБА_11 отримала повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення в порядку ст.290 КПК України, у передбачений законом спосіб, у межах строку досудового розслідування.

Оскільки вручення підозрюваній ОСОБА_11 повідомлення про завершення досудового розслідування відбулось 20.08.2020 року, тобто поза межами досудового розслідування (строк якого становив до 28.07.2020 року), направлення вказаного повідомлення стороною обвинувачення раніше поштовим зв`язком, не доведено належними доказами.

Вказане також підтверджується ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.08.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про встановлення строку для ознайомлення стороні захисту з матеріалами кримінального провадження, оскільки слідчим не було надано доказів про отримання підозрюваною повідомлення про завершення досудового розслідування, тому ОСОБА_11 не була обізнана про необхідність її прибуття 27.07.2020 року (включно) до слідчого для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування.

Тобто слідчим суддею не встановлено зі сторони підозрюваної ОСОБА_11 дій, які б свідчили про її зволікання при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, оскільки матеріали не містили підтвердження щодо належного повідомлення підозрюваної про закінчення досудового розслідування та надання матеріалів для ознайомлення.

Колегія суддів констатує, що вручення такого повідомлення захиснику ОСОБА_10 (23.07.2020 року) не може беззаперечно свідчити про належне повідомлення підозрюваної ОСОБА_11 про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

Положеннями ч.4 ст.46 КПК передбачено, що захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених ст.50 КПК, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Тобто, повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення у порядку ст.290 КПК є процесуальною дією, яка має прямий індивідуальний характер, тобто стосується конкретного учасника кримінального провадження, і не може делегуватися захиснику.

Більше того, саме надання доступу до матеріалів кримінального провадження має здійснюватися всім без виключення учасникам кримінального провадження зі сторони захисту, тобто окремо підозрюваному, окремо законному представнику, окремо захиснику.

Таке право кожного учасника кримінального провадження є абсолютним, та може не здійснюватися виключно за їх власним волевиявленням (наприклад відмова від такого ознайомлення). Процесуальний закон містить застереження лише щодо обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ у порядку ст.290 КПК, і таке обмеження допускається на підставі ухвали слідчого судді, якою встановлюється певний строк, а не заборона на ознайомлення.

Такий висновком апеляційного суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.02.2024 року (справа №359/7681/20), від 27.12.2022 року (справа №607/21493/20).

Таким чином, вручення підозрюваній ОСОБА_11 повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування лише 20.08.2020 року (за відсутності доказів про вручення цього повідомлення раніше), свідчить про те, що станом на 28.07.2020 року (на час закінчення досудового розслідування) підозрювана ОСОБА_11 не була повідомлена про завершення досудового розслідування, та їй не були відкриті матеріали досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.290 КПК.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні фактично закінчився 28.07.2020 року, тоді як обвинувальний акт прокурором направлений до місцевого суду лише 21.01.2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи визначений кримінальним процесуальним законом строк досудового розслідування, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на момент звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом до суду першої інстанції сплили строки досудового розслідування з моменту повідомлення ОСОБА_11 про підозру.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченої (підсудної), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Апеляційний суд констатує, що в даному конкретному випадку поза межами досудового розслідування відбулось не тільки звернення з обвинувальним актом прокурора до суду, а й інші процесуальні дії, які передували такому зверненню, зокрема звернення слідчого із клопотаннями про встановлення строку на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, постановлення ухвал слідчих суддів від 19.08.2020 року та 30.12.2020 року за результатами розгляду вказаних клопотань слідчого, що є безумовною підставою для застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 15.09.2021 року (справа №711/3111/19, провадження №51-2890км19).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що фактично в апеляційній скарзі потерпілі не вказують конкретно в чому, на їх думку, полягає незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

Також колегія суддів враховує позицію прокурора, який в судовому засіданні погодився з оскарженою ухвалою, зазначивши про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги потерпілих є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Саратського районного суду Одеської області від 02.10.2023 року, якою кримінальне провадження №0000687 від 24.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку із тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4