Справа № 161/5368/25
Провадження № 1-кп/161/826/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 квітня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000058 від 04.03.2025 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцька Волинської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дитиною з інвалідністю, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_5 03 березня 2025 року, близько 20 години 30 хвилин, знаходячись біля території будинку АДРЕСА_2 , в присутності дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із колишнім чоловіком ОСОБА_9 (у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), умисно нанесла два удари кулаками обох рук в ділянку правого ока останнього.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_9 отримав відповідно до висновку експерта № 169 від 04.03.2025 тілесні ушкодження у вигляді саден в правій надбрівній ділянці та на нижній повіці правого ока. Дані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона своїми умисними протиправними діями, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 визнала повністю. Не оспорюючи фактичних обставин, суду надала показання про те, що 03 березня 2025 року о 20 год. 30 хв. біля території свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності малолітньої доньки ОСОБА_10 , в ході словесного конфлікту, який виник раптово із колишнім чоловіком ОСОБА_9 , вона не стримала емоцій і нанесла йому два удари кулаком обох рук в ділянку правого ока, намагаючись забрати у нього телефон, яким він знімав її на відео.Після розлучення 04.04.2023 з чоловіком відносини не складаються, він постійно щодо неї здійснює психологічне насилля, із запізненням сплачує аліменти, намагається без її відому продати їхнє спільне майно, неналежно на її думку доглядає за дітьми. Після події вона попросила у нього пробачення, написавши повідомлення, на яке той не відповів. При цьому запевняв її, що за результатами кримінального провадження, вона буде відпрацьовувати громадські роботи у Луцькому зоопарку. У вчиненому щиро розкаялась, просила суд не призначати громадські роботи, оскільки має трьох малолітніх дітей та тяжко хвору матір, і це значно ускладнить догляд за ними.

Потерпілий ОСОБА_9 подав суду письмову заяву про проведення розгляду кримінального провадження у його відсутність, цивільний позов не заявлятиме, не заперечив щодо розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, покарання просив призначити на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав правову позицію свого довірителя.

Прокурор у дебатах просила суд застосувати до обвинуваченої покарання у виді 100 годин громадських робіт, а також на два місяці застосувати обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 скоїла кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , є передбачені п.6-1) вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя та п.6) вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Поряд з цим, призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше згідно статті 89 КК України не судима, вину визнала повністю та щиро розкаялась у вчиненому, має постійне місце проживання, вчинене нею кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, потерпілий не наполягав на призначенні суворого покарання. Обвинуваченана обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей, одна з яких є з інвалідністю, також доглядає свою тяжко хвору матір.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі із застосуванням обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдників строком два місяці.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами. Призначення покарання у виді громадських робіт не відповідатиме меті покарання та особі обвинуваченої і буде занадто суворим та обтяжливим для неї, внаслідок чого вона не зможе належно опікуватися малолітніми дітьми та важко хворою матір`ю.

Згідно з ч.1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, згідно п.5) направлення для проходження програми для кривдників.

Тому суд з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченої у майбутньому та формування у неї неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілим, так і з оточуючими, вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_5 слід застосувати обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на два місяці.

Такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку буде сприяти виправленню обвинуваченої, покращенню психологічного здоров`я її та оточуючих, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 110, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: один DVD+R диск з відеозаписом з мобільного телефону залишити у матеріалах кримінального провадження; два DVD+R диски з відеозаписом копій фрагментів з нагрудних камер працівників поліції залишити у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок пройти програму для кривдників протягом 2 (двох місяців).

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390-1 КК України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1