Справа № 308/8464/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/880/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року, задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, м. Ужгород, громадянина України, українця, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту фактичного затримання з 14 год. 40 хв. 17 грудня 2024 року.

Встановлено строк дії ухвали до 07 лютого 2025 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначено підозрюваному ОСОБА_5 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень (80х3028).

Роз`яснено, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 07 лютого 2025 року включно.

Роз`яснено ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчий СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотиків, за які законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, кримінальне правопорушення вчинено умисно з корисливих мотивів, а також взяв до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні іншого кримінального правопорушення та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його майновий стан, що останній офіційно не працевлаштований, при цьому, будь-яких даних щодо розміру його доходів слідчому судді не надано, за таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що застава в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вказана ухвала є незаконною, а тому підлягає до скасування. Зазначає, що клопотання про обрання запобіжного заходу на підставі якого було винесено оскаржувану ухвалу не переслідувало легітимну мету, яка визначена ст.177 КПК України, яка передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки відносно ОСОБА_5 вже була винесена діюча ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.09.2024 справа №308/15261/24, яка стосувалася також ст. 307 КК України та враховувала всі ризики та побоювання слідчого та прокурора. Звертає увагу, що слідчий та прокурор у кримінальному провадженні №00610 від 23.02.2024, володіючи даними відомостями щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та сплатою за нього застави у кримінальному провадженні 0000321 від 14.06.2024, вирішили без жодних доказів порушення покладених слідчим суддею та нормами КПК України обрати ще раз йому ідентичний найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тобто зловживали наданими їм правами. Вказує, що станом на момент подання апеляційної скарги, до ОСОБА_5 застосовано два ідентичні запобіжні заходи, і через відсутність у нього фінансової можливості внести додатково визначену заставу, він продовжує перебувати під вартою. Просить суд, скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.12.2024 та відмовити у задоволенні клопотанні слідчого щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що від них надійшли клопотання про розгляд судового провадження без їх участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так в силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що у провадженні Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000610 від 23.02.2024 року, в ході якого досліджуються обставини незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно громадянином ОСОБА_5 .

12.12.2024 року, у рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Колегія суддів dраховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя також у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, та санкцією яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення кримінального правопорушення в якому він підозрюється. З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджено матеріалами клопотання.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання сторони захисту на те, що відносно ОСОБА_5 вже була винесена діюча ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.09.2024 справа №308/15261/24, яка стосувалася також ст. 307 КК України та враховувала всі ризики та побоювання слідчого та прокурора, то апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчим подано клопотання у рамках кримінального провадження №00610 від 23.02.2024, та слідчим суддею вирішувалось питання та давалась оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України саме у даному кримінальному провадженню, а тому апеляційний суд дані посилання відхиляє.

Колегія суддів за результатами розгляду провадження дійшла висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_5 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі про скасування ухвали слідчого судді та про відмову в обранні будь-якого запобіжного заходу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки такий ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється і в іншому кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000321 від 14.06.2024 року, за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що ОСОБА_5 підозрюють у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження № 00610 від 23.02.2024. Застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання колегії суддів, в даному випадку рішення слідчого судді не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, на яку посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.

Крім того, слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у разі внесення якої підозрюваний підлягає звільненню з під варти.

При цьому, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя визначив розмір застави згідно ст. 182 КПК України в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240,00 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, який в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2024 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді