ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/437/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оріхова Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 14.03.2025 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби. Свої вимоги мотивувала тим, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, існування передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків не доведено. Недостатність застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів не обґрунтовано. Судом першої інстанції не взято до уваги, що хоча ОСОБА_7 і не погоджується із кваліфікацією його дій за ч.1 ст.127 КК, проте останній визнає вину за ч.1 ст.125 КК та вибачився перед потерпілою ОСОБА_8 . Апелянт вказує, що за день до події кримінального правопорушення остання була оглянута сімейним лікарем, їй встановлено попередній діагноз «забій грудної клітини» та скеровано для подальшого обстеження та лікування до лікаря-травматолога. Захисник звертає увагу на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання та неофіційного працевлаштування. На переконання апелянта, такі обставини у сукупності вказують на можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Сторони кримінального провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надходило, а тому апеляційний розгляд з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без їх участі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.127 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілу, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого. При цьому, гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається можливим.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на зазначених вимогах кримінального процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків і потерпілу, а також вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

З наявних матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має. Таким чином, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки.

Обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного та стабільного доходу він не має.

Вказані обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 наразі триває і не завершено.

А тому, з огляду на конкретні обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у провину ОСОБА_7 , існують достатні підстави стверджувати про наявність ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомо обвинуваченому.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений раніше 7 разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення пов`язаних із застосуванням насильства злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак ОСОБА_7 свою злочинну діяльність не припинив та знову вчинив інкримінований злочин.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи особою раніше неодноразово судимою, на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі, а підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

При цьому гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , на переконання апеляційного суду, не вбачається можливим.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незгоди ОСОБА_7 із кваліфікацією його дій в рамках даного кримінального провадження, а також обставини щодо вибачення перед потерпілою колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом справи по суті пред`явленого цій особі обвинувачення.

Апеляційний суд під час перевірки ухвали про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, аналізує лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи аргументи апеляційної скарги захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, а також неофіційного працевлаштування, колегія суддів зауважує, що вказані обставини не можуть бути безумовними підставами для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих правових підстав для прийняття такого рішення.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4