Справа № 532/1116/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/155/25
Категорія - в порядку виконання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові в залі суду справу за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Прилуцького районного сектору №4 філії Державної установи Центр пробації в Чернігівській області про приведення судового рішення у відповідність з діючим законодавством стосовно засудженого ОСОБА_8 ,

Рішення суду мотивоване тим, що орган пробації, посилаючись на п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, звернулося із поданням до суду про приведення вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року у відповідність закону, що не передбачено даною статтею КПК України. Крім того, у поданні представник уповноваженого органу з питань пробації не зазначив, яким саме чином необхідно привести вирок щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч. 4 ст.185 КК України, у відповідність до вимог закону, та не ставив питання про звільнення ОСОБА_8 від покарання відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити подання Прилуцького РС №4 філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області про приведення вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 у відповідність до вимог чинного законодавства. Виключити з вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року епізод вчинення ОСОБА_8 злочину за ч. 4 ст. 185 КК України на суму 2665,50 грн, вчинений у період часу з 10.03.2024 до 12.03.2024. Вважати ОСОБА_8 засудженим за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року за вчинення у період часу з 24.02.2024 до 28.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Вважає, що ухвала суду не відповідає принципам кримінального, кримінально-виконавчого законодавства та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у викраденні чужого майна на суму 5055,60 грн, що мало місце в період часу з 24.02.2024 до 28.02.2024, та у повторному викраденні чужого майна на суму 2665,50 грн, що мало місце у період часу з 10.03.2024 до 12.03.2024, тобто у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 вказаної статті. Вказує, що під дію Закону України Про внесення змін до Колексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів № 3886-ІХ від 18.07.2024 підпадає епізод злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_8 у період часу з 10.03.2024 до 12.03.2024 на суму 2665,50 грн. Зауважує, що про вказаний епізод злочину і зазначено у поданні уповноваженого органу з питань пробації.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який наполягав на задоволенні його апеляційної скарги з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Відповідно до частини 6 статті 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Відповідно до частини 1 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні подання органу пробації про приведення вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року у відповідність закону, посилаючись на п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України вказав, що таке не передбачено даною статтею КПК України.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та установлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_8 засуджений вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у викраденні чужого майна на суму 5055,60 грн, що мало місце в період часу з 24.02.2024 до 28.02.2024, та у повторному викраденні чужого майна на суму 2665,50 грн, що мало місце у період часу з 10.03.2024 до 12.03.2024, тобто у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3 028 грн.

Отже, на момент вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн., тому під дію Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 підпадає епізод злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_8 у період часу з 10.03.2024 до 12.03.2024 на суму 2665,50 грн. Про вказаний епізод злочину, за який засуджено ОСОБА_8 , зазначено і у поданні уповноваженого органу з питань пробації.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала Талалаївського районного суду Чернігівської області від 06.11.2024 - скасуванню та постановлення нової, якою подання провідного інспектора Прилуцького районного сектору №4 філії ДУ«Центр пробації» в Чернігівській області стосовно засудженого ОСОБА_8 належить задовольнити.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Задовольнити апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвалу Талалаївського районного суду Чернігівської області від 06 листопада 2024 року - скасувати та постановити нову.

Задовольнити подання провідного інспектора Прилуцького РС №4 філії ДУ Центр пробації в Чернігівській області про приведення вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 у відповідність до вимог чинного законодавства.

Виключити з вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року епізод вчинення ОСОБА_8 злочину за ч. 4 ст. 185 КК України на суму 2 665 гривень 50 копійок (дві тисячі шістсот шістдесят п`ять гривень 50 копійок), вчинений у період часу з 10.03.2024 до 12.03.2024.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2024 року за вчинення у період часу з 24.02.2024 до 28.02.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4