28.11.2024
Справа № 331/7237/23
Провадження № 1-кп/331/300/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт за обвинуваченням відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.189, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання є аналогічними за змістом, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених пп.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, і лише застосування найсуворішого запобіжного заходу ефективно запобігає спробам перешкодити судовому розгляду, незаконно впливати на свідків, а також гарантувати виконання покладених обов`язків. В обґрунтування ризиків прокурор посилається на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень. Жодних доказів на підтвердження цих обставин суду не надано.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора ОСОБА_3 .

Інші учасники кримінального провадження до суду не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Судом на прокурорів покладено обов`язок з`ясувати місцезнаходження обвинувачених та повідомити суд до наступного судового засідання.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_9 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням ряду обов`язків.

Клопотання обґрунтовує посиланнями на норми кримінального процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини, що є джерелом права.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника, просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрун-тованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормами ч.1 ст.184 КПК України визначені вимоги до клопотання слідчого, прокурора про застосування (продовження) дії запобіжного заходу.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою про-цедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішен-ням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду та тільки на підставах і в порядку, встановленими законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підоз-рюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує обрання запобіжного заходу саме для забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а не є «очікуванням покарання», а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може обґрунтовуватися самою лише тяжкістю інкримінованих особі кримінальних правопорушень.

Збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжують інші підстави виправдовувати позбавлення волі.

Розглядаючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні «Волосюк проти України» від 12.03.2009 р. ЄСПЛ зазначає, що суд має дослідити усі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Стороною захисту зазначено, що за жодним з кримінальних проваджень яке перебуває на розгляді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_5 не засуджено та не визнано винним, слухання справи триває. У судові засідання він завжди з`являвся своєчасно.

Також судом враховується той факт, що обвинуваченим інкримінується вчинення кримінальних правопорушень у складі стійкого злочинного угрупування, однак незважаючи на те, що до решти обвинувачених застосований запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, однак фактів здійснення протиправного впливу на інших учасників кримінального провадження суду не надано.

Суд зазначає, що тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку тримання під вартою, а прокурором, в порушення вимог ст.184 КПК України та ст.199 КПК України не надано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні.

Прокурором у судовому засіданні не доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у тій мірі, яка б виправдовувала продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, незважаючи, що обвинувачений на теперішній час тримається під вартою одинадцять місяців з 12.01.2024 року.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу та приходить до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту, що також зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та належний судовий розгляд провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.177, 178, 184, 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, строком на 2 місяці, а саме до 28 січня 2025 року, включно.

На обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово;

2) з`являтися до суду за першим викликом у призначений час;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками;

5) носити електронний засіб контролю;

6) здати на зберігання до відповідних органів документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, в частині зміни запобіжного заходу, протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1