Справа № 449/1857/24
Перемишлянський районний суд Львівської області
УХВАЛА

23.12.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю cекретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання клопотання начальника СВ ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 ,

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розворяни Золочівського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата військової служби за призовом під час мобілізації, раніше судимого вироком Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2024 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткований мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

23.12.2024 року, до Перемишлянського районного суду Львівської області надійшло клопотання клопотання начальника СВ ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, підозрюваному ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що 16.08.2023 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №210 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та проходив військову службу у ній на різних посадах, до моменту самовільного залишення 22.04.2024 вказаної військової частини, проте залишаючись в статусі військовослужбовця.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Водночас, солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог зазначеного законодавства, вчинив умисно кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 13.12.2024 близько 15.20 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , йдучи вулицею Святого Миколая, що у м. Глиняни Львівського району Львівської області, в ході раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, підійшов до сходів будівлі відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», що за адресою: вул. Святого Миколая, 5, м. Глиняни, Львівський район, Львівська область, де тимчасово знаходились поштові посилки, та шляхом вільного доступу, викрав одну з наявних посилок з номером товаро-транспортної накладної 6920, у якій знаходились: три дитячі плюшеві костюми білого кольору вартістю 2220 грн.; два рушнички вартістю 98 грн.; нитки для шиття у кількості 20 шт. вартістю 200 грн.; м`ясні вироби: ковбаса «Домашня» вагою 0,95 кг. вартістю 264,10 грн., ковбаса «Родинська» вартістю 134,40 грн., ковбаса «Шинкова» вагою 0,688 кг. вартістю 237,36 грн., полядвиця вагою 0,776 кг. вартістю 341,44 грн., шпондер вагою 0,786 кг. вартістю 267,24 грн.; цукерки «Аметист» вагою 0,620 кг. вартістю 192,82 грн.; цукерки «Королівський Шарм» вагою 1,164 кг. вартістю 299,61 грн.

Після чого, ОСОБА_5 залишив місце події разом з викраденим майном, чим довів свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна до кінця, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4254,97 грн., чим вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану, злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Обрання запобіжного заходу до ОСОБА_5 необхідне для наступних цілей: забезпечення виконання, як підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, передбачених п.1-3 ч.7 ст.42 КПК України, зокрема, прибувати за викликом суду та підкорятись його законним вимогам; запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування; запобігання спробам ОСОБА_5 скоїти інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Начальник СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримала, з мотивів викладених у клопотанні просила його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованою, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, є необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, забезпечити виконання останнім, як підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду і підкорятись їхнім законним вимогам, а також запобігти спробам ОСОБА_5 скоїти інші злочини.

Підозрюваний ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив його не позбавляти волі, вину визнав, у вчиненому розкаюється.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчої, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309 від 13 грудня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

23 грудня 2024 року ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно копії паспорта, вимоги УІАП при ГУНП у Львівській області, відповідді КП Перемишлянська ЦРЛ, характеристики по місцю проживання, встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий, за наркологічною та психіатричною допомогою не звертався, по місцю проживання характеризується з негативної сторони, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №210 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та проходив військову службу у ній на різних посадах, до моменту самовільного залишення 22.04.2024 вказаної військової частини, проте залишаючись в статусі військовослужбовця.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні наведеного злочину, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя,суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

- Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, а саме факт ухилення від проходження військової служби шляхом самовільного залишення 22.04.2024 військової частини НОМЕР_1 , наявності судимості, згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 02.09.2024 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст.177-178 КПК України, стосовно доцільності більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного, аніж тримання під вартою, вважаю що підозрюваний скоїв тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих, з метою перешкодити встановленню істини по справі, може ухилятися від слідства та суду, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім цього тримання під вартою у даному випадку буде ефективним та достатнім запобіжним заходом, оскільки ОСОБА_5 як раніше судима особа підозрюється у скоєнні злочину, за який передбачено покарання на строк понад від 5 до 8 років, а тому відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до нього може бути застосоване тримання під вартою;

Європейський суд з прав людини у рішенні Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, приховування або спотворення речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовження кримінального правопорушення, відкидає можливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людині основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту проголошення ухвали, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 20.02.2025 року включно.

Із урахуванням обставин по справі та особи підозрюваного, розміру заподіяної шкоди, сума застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначена у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утримання в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19» строком на 60 днів, із можливістю внесення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400,00 грн.

У разі внесення підозрюваним застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , терміном на 2 місяці наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду на першу вимогу;

2) не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Взяти під варту підозрюваного ОСОБА_5 в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1