Провадження № 11-сс/4823/539/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000230 від 25.11.2024, та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20 січня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та з урахуванням наявності ризиків, передбачених п. п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, з врахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною особливо тяжкого кримінального правопорушення, з урахуванням віку підозрюваної, тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про взяття під варту ОСОБА_8 .

Вважає, що ухвала слідчого судді прийнята внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, висновки судді не підтверджуються належними та допустимими доказами та не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вказує, що слідчим суддею не надано оцінки тій обставині, що фактичне затримання відбулося не о 18:42 год 25 листопада 2024 року, а близько 13:40 год 25 листопада 2024 року, що підтверджується самим же протоколом затримання.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноважень захисника ОСОБА_10 , який начебто був присутній при затриманні ОСОБА_8 та поставив свій підпис в протоколі затримання, згідно якого затримання розпочато о 18:40 год та закінчено о 20:35 год.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги положення п. 1 ч. 2 ст. 52 КПК України щодо забезпечення обов`язкової участі захисника. Також вважає помилковим твердження слідчого судді про те, що відповідно до вимог ст. 227 КПК України не передбачена обов`язкова присутність захисника під час огляду місця події, адже на момент проведення огляду процесуальний статус ОСОБА_8 як підозрюваної, не був визначений. На думку захисту, поза увагою суду залишилося те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено пізніше 24 годин з моменту її затримання, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 278 КПК України. Переконаний, що слідчий суддя не дослідив та не надав належної оцінки доказам, які надані стороною обвинувачення. Вважає, що зі сторони працівників СБУ мало місце підбурювання та провокація вчинення злочину. Наголошує, що всі ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, а сама по собі підозра у вчиненні навіть особливо тяжкого злочину без урахування особи підозрюваної, способу вчинення злочину та доказів, які підтверджують її винуватість, не може бути підставою для автоматичного взяття під варту підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_8 з проханням про її доставку в зал судових засідань апеляційного суду не зверталася.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який наполягав на залишенні ухвали слідчого судді без змін, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230 від 25.11.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

25.11.2024 ОСОБА_8 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

26.11.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчим суддею установлено наявність ризиків того, що підозрювана обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, який полягає у тому, що ОСОБА_8 , використовуючи свої зв`язки з представниками спеціальних служб рф, може виїхати за кордон; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, оскільки на даний час у кримінальному провадженні не проведений увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не установлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не установлені усі співучасники злочину, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочину; незаконно впливати на свідків, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може впливати на них у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, що виражається у тому, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може попередити представника спеціальних служб російської федерації, а саме особу, яка має мережеве ім`я « ОСОБА_11 » та його спільників про її викриття, внаслідок чого представники країни-агресора дізнаються про методи роботи правоохоронних органів України щодо викриття громадян України, які співпрацюють з представниками рф, що в подальшому може зашкодити національній безпеці України; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, та вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема продовжити надавати допомогу представникам рф у проведенні підривної діяльності проти України, а також з урахуванням особи підозрюваної, та дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком вірно з урахуванням мети і підстав застосування запобіжного заходу дійшов висновку про необхідність застосування до неї саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги ст. 178 та ст. 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, те, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставини вчинення яких заперечує, із врахуванням даних про особу підозрюваної, її віку, її житлово-побутових вимог, майнового стану.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою у цьому випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та уникнути ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України.

На основі аналізу зібраних матеріалів судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого, і доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, інкримінованого їй стороною обвинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Доводи сторони захисту про те, що по справі не було надано переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вони спростовуються змістом клопотання слідчого та доданими матеріалами.

Вказівку захисту на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень захисника ОСОБА_10 , який начебто був присутній при затриманні ОСОБА_8 та поставив свій підпис в протоколі затримання, згідно якого затримання розпочато о 18:40 год та закінчено о 20:35 год слід визнати безпідставною, оскільки як вбачається із змісту протоколу затримання під час слідчої дії був особисто присутній захисник ОСОБА_12 , за результатами розгляду будь-яких зауважень не надходило.(а.с. 14-17).

Стосовно незгоди захисту з твердженням слідчого судді про те, що ст. 227 КПК України не передбачає обов`язкову присутність захисника під час огляду місця події, адже на момент проведення огляду процесуальний статус ОСОБА_8 як підозрюваної, не був визначений, колегія суддів звертає увагу на ч.3 ст. 214 КПК України, згідно якої до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події.

Вказівка апелянта на порушення ч. 2 ст. 278 КПК України, адже повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено пізніше 24 годин з моменту її затримання, не є слушною, оскільки апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку законності повідомлення підозри на стадії перегляду ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу.

З іншого боку, стороною захисту в апеляційній скарзі не надано жодних переконливих доводів щодо обґрунтування своєї позиції і не представлено суду гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваної під час досудового розслідування і судового розгляду.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваної, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, адже ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину щодо завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, доторканності і обороноздатності України, і під час дії воєнного стану, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав твердити про неправомірність застосування саме такого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни законного та обґрунтованого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2024 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4