Провадження № 1-кс/202/2014/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 12.03.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

- ключ від автомобіля Ford;

- ключ від автомобіля Land Rover;

- ключ від автомобіля Hyundai;

- флеш накопичувач 64 GB XD-DK01;

- флеш пристрій з рукописним написом (17.01.24);

- банківську картку НОМЕР_1 ;

- технічний паспорт на автомобіль Ford Mondeo, серія № НОМЕР_2 ;

- Акт приймання-передачі гуманітарної допомоги на автомобіль Land Rover р.н. НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, imei: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5

- сім картка оператора Водафон з маркуванням « НОМЕР_5 ».

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом січня-лютого 2024 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно відведених їм ролей, діючи умисно, з корисливих намірів, направлених на досягнення єдиної мети, продали а також намагались продати товари гуманітарної допомогу у вигляді автомобілів.

12.03.2025 проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено:

- ключ від автомобіля Ford;

- ключ від автомобіля Land Rover;

- ключ від автомобіля Hyundai;

- флеш накопичувач 64 GB XD-DK01;

- флеш пристрій з рукописним написом (17.01.24);

- банківську картку НОМЕР_1 ;

- технічний паспорт на автомобіль Ford Mondeo, серія № НОМЕР_2 ;

- Акт приймання-передачі гуманітарної допомоги на автомобіль Land Rover р.н. НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, imei: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5

- сім картка оператора Водафон з маркуванням « НОМЕР_5 ».

12.03.2025 вище вказане майно було визнано речовими доказами.

12.03.2025 рамках зазначеного про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 Кримінального кодексу України, повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий вказує, що наразі виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, у зв`язку з чим слідчий звернувся з даним клопотанням.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Власник майна в судове засідання з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

На підставі викладеного, у зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відео фіксація судового засідання не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 08.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку 12.03.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- ключ від автомобіля Ford;

- ключ від автомобіля Land Rover;

- ключ від автомобіля Hyundai;

- флеш накопичувач 64 GB XD-DK01;

- флеш пристрій з рукописним написом (17.01.24);

- банківську картку НОМЕР_1 ;

- технічний паспорт на автомобіль Ford Mondeo, серія № НОМЕР_2 ;

- Акт приймання-передачі гуманітарної допомоги на автомобіль Land Rover р.н. НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, imei: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5

- сім картка оператора Водафон з маркуванням « НОМЕР_5 ».

Постановою слідчого від 12.03.2025 перелічені вище предмети були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Як встановлено слідчим суддею, вищевказане майно було вилучене під час проведення обшуку 12.03.2025 року. Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна було направлено до суду 14.03.2025 року, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст. 171 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що вилучена під час обшуку банківська картка НОМЕР_1 , не має значення речового доказу, оскільки вона не є знаряддям вчинення злочину, на ній відсутні сліди кримінального правопорушення, вона не містять інформації, що має доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, накладення на вказану банківську картку в даному випадку буде явно непропорційним, неспіврозмірним, нерозумним та покладе надмірний тягар на власників цього майна.

Таким чином, з огляду на вимоги доцільності і співмірності втручання держави в право власності, слідчий суддя приходить до висновку, що в частині накладенні арешту на банківську картку № НОМЕР_1 - слід відмовити.

В іншій частині клопотання, на думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що вилучене під час обшуку майно, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на зазначене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, в порядку затвердженому постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, зокрема проведення експертизи, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

За таких обставин клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене майно під час проведення обшуку від 12.03.2025 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , а саме на:

- ключ від автомобіля Ford;

- ключ від автомобіля Land Rover;

- ключ від автомобіля Hyundai;

- флеш накопичувач 64 GB XD-DK01;

- флеш пристрій з рукописним написом (17.01.24);

- технічний паспорт на автомобіль Ford Mondeo, серія № НОМЕР_2 ;

- Акт приймання-передачі гуманітарної допомоги на автомобіль Land Rover р.н. НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, imei: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5

- сім картка оператора Водафон з маркуванням « НОМЕР_5 ».Заборонити володіння, користування, розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Заборонити володіння, користування, розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Арештоване майно зберігати в кримінальному провадженні в порядку визначеному розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1