ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 у інтересах ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 369 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 18 грудня 2024 року, з визначенням застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 514 000 гривень,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпрпоетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 та продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 369 КК України ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 18 грудня 2024 року, з визначенням застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 514 000 гривень.

Оголошено підозру у тому, що ОСОБА_8 в червні 2024 року, перебуваючи на території м. Кривий Ріг, з метою свого особистого незаконного збагачення, вступив в попередню змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, з метою систематичного заняття злочинною діяльностю, пов`язану із збутом особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів.

Умисні дії ОСОБА_8 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч.2 ст.307 КК України перевезення, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

19 вересня 2024 року приблизно о 09 год. 50 хв. ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, надав особі, яка займає відповідальне становище в лавах Національної поліції неправомірну вигоду у сумі 1200 доларів США.

Умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого:

- ч.3 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою яка займає відповідальне становище, в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища.

У ході судового розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 369 КК України, які є тяжкими злочинами, та передбачають покарання у виді позбавлення волі, ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погодившись із рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та одночасно застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 гривень.

Обгрунтовуючи доводи поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, та підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не містило обгрунтування необхідності визначеної ОСОБА_8 застави визначеному п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

Наголошує, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза втрати утримували б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, крім того, ОСОБА_8 не має можливості внести заставу у визначеному розмірі.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_8 є сиротою, який не має батьків та утриманців, до затримання проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_14 , на утриманні є малолітня дитина ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зауважує, що незначна сума неправомірної вигоди додатково свідчить про надмірність обраного запобіжного заходу у вигляді застави, та відсутності підстав для застосування виключного випадку визначення застави, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки майнова шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення нікому не завдана.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи поданої апеляційної скарги в повному обсязі.

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.369 КК України, які відповідно до ст. 12 ККУ є тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК, поряд з іншими обставинами, дає підстави для продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його дії.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,2 ,3 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи суворість можливого покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, та незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання та продовження строку запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді щодо визначеного розміру застави, оскільки при визначенні суд врахував всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 роль підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, суспільний інтерес, стадію досудового розслідування, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,2, ч. 1 ст. 177 КПК України, та дані про особу підозрюваного, тому застава у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 514 000 грн., є достатнім для забезпечення виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить ч. 5 ст. 182 КПК України та вимогам ст.ст. 178, 182, 183 КПК України.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

ухвалила :

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.2 ст.307, ч. 3 ст. 369 КК України ОСОБА_8 строком до 18 грудня 2024 року, з визначенням застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 514 000 гривень залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та такою, що оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4