Справа № 504/4806/24
Номер провадження 1-кп/504/745/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2024 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши в залі суду в селищі Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0001620 від 10.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`янівка Ширяївського району Одеської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді оператор 2 відділення протитанкових керованих ракет 1 взводу протитанкових керованих ракет 1 батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 24.08.2022 о 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш точне розташування не вказується у зв`язку із введенням на території України воєнного стану), та продовжував ухилятися від військової служби до моменту його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме до 15 год 50 хв. 26.09.2024, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби,

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю, повідомив, що у 2022 році проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та через 5 місяців служби залишив військову частину та поїхав додому. 26.09.2024 був затриманий працівниками поліції. Обвинувачений вказав, що не готовий морально повертатись назад на службу.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною повністю та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_4 є громадянином України, не одруженим, має середню освіту, визнав свою вину у вчиненому злочині, відомості про перебування на обліку в лікаря нарколога та психіатра відсутні, негативно характеризується за місцем проходження військової служби.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є визнання вини обвинуваченим.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

Суд звертає увагу на відсутність в поведінці обвинуваченого щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність. Факт визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №520/16394/16-к.

В ході судового розгляду обвинувачений хоча й визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, разом з тим вказав, що не хоче повертатись на військову службу. Таким чином, поведінка обвинуваченого є формальною позицією захисту, що не може судом розцінюватися, як факт щирого каяття.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, зазначену пом`якшуючу обставину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі ближче до мінімальних меж передбачених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Правові приписи ст. ст. 69, 75 КК України у цьому кримінальному провадженні застосовані бути не можуть, з огляду на імперативну заборону у застосуванні цих норм до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення передбачені ст. 407 КК України, у період дії воєнного стану, після набрання чинності законом 2839-IX від 13.12.2022 року.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, слід залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції - до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Строк покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбуття призначеного покарання строк тримання під вартою під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження з 26.09.2024 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з урахуванням особливостей ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1