Справа № 159/1503/25 Провадження №11-сс/802/196/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2025 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР №0000324),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на автомобіль марки «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000324, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що вилучений транспортний засіб є безпосереднім знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди його вчинення. Вказує на те, що на даний час призначена авто технічна експертиза, а тому з метою збереження речового доказу на автомобіль необхідно накласти арешт. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання про накладення арешту на майно задовольнити повністю, наклавши арешт на транспортний засіб марки «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримувала подану апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу слідчого судді і накласти арешт на майно, представника власника майна, який заперечив апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст.23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно положень ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з вищевказаних законодавчих принципів, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, в якому слідчий суддя з наведенням достатніх мотивів та посиланням на норми закону обґрунтував своє рішення щодо відмови в накладенні арешту на транспортний засіб.

Як вбачається з клопотання СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000324, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Так, 08.03.2025 близько 17:30 год. водій ОСОБА_9 , рухаючись за кермом транспортного засобу марки "Рено мастер", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , біля магазину «Магазин» що у с. Сомин по вул. Незалежності 13, здаючи назад не впевнившись що позаду ТЗ немає ніякої перешкоди здійснив наїзд на ОСОБА_10 , яка проходила позаду автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому с/з лівої ключиці, відкритий перелом медіального надвиростка правої стегнової кістки без зміщення, рвана рана с/з правового стегна. Госпіталізована у травматологічне відділення.

Того ж дня, під час огляду місця події транспортний засіб марки «Рено мастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 вилучений, який поміщений на спеціалізований майданчик зберігання транспортних засобів ГУНП у Волинській області, в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на вказаний транспортний засіб.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2025 року в задоволені клопотання слідчого відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на транспортний засіб явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна і завданням цього кримінального провадження.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 16 КПК України зазначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційний суд також звертає увагу, що слідчим СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 08 березня 2025 проведено огляд місця події, в тому числі автомобіля «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.п.5,6).

Окрім того, в суді апеляційної інстанції представник власника майна повідомив, що ОСОБА_9 вину у вчиненні ДТП визнає повністю, дає визнавальні показання, допомагає матеріально потерпілій та вживає всіх заходів для примирення із потерпілою стороною.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що клопотання слідчого не містить обґрунтування арешту майна, як і того, які підстави для збереження вказаного речового доказу та чим підтверджуються ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке просить арештувати слідчий.

Дослідивши матеріали провадження, обставини справи, апеляційний суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна на марки «Renault Master», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , може призвести до обмеження прав його власника.

Таким чином, слідчий будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на автомобіль, які би відповідали меті та завданням його арешту, не містить.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб не відповідає вимогам закону, оскільки слідчим не було надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на це майно.

Доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2025 року про відмову в накладенні арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: