Провадження № 1-кп/369/759/24
В И Р О К

іменем України

16.12.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за участю

прокурорів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого ОСОБА_15 ,

представника потерпілого ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

захисника ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000513 від 27 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новопокровка Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Орган досудового розслідування ОСОБА_17 обвинувачується у тому, що він 03 вересня 2021 року приблизно о 21:30 год (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті тривалих неприязних відносин між ними, виник конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , в ході якого ОСОБА_17 , стоячи попереду ОСОБА_15 , наніс йому прямий удар кулаком лівої руки в область правої сторони обличчя, а саме, в область правої частини губи.

Виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження у виді забитої рани слизової оболонки верхньої губи зі сколом четвертого зуба на верхній щелепі справа, які згідно із висновком експерта № 254-Д від 06 жовтня 2021 року є легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров`я.

Враховуючи викладені обставини, сторона обвинувачення дійшла висновку, що ОСОБА_17 своїми діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_17 сторона обвинувачення в ході судового розгляду посилалася на наступні дані, що містяться у:

-витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) кримінального провадження № №0000513 від 27 вересня 2021 року, який містить інформацію про те, що ОСОБА_15 звернувся до правоохоронних органів із заявою про побиття його ОСОБА_17 (а.п. 168, 176 т.1);

-витяг з ЄРДР кримінального провадження № 0000456 від 09 вересня 2021 року, довідка КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» № 2218 від 03 вересня 2021 року в період часу з 22:25 по 23:20 год., пацієнт ОСОБА_15 , діагноз «ушиб мяких тканин обличчя», результати аналізів, електронне направлення, результати огляду в клініці Добробут (а.п. 145-160, 190-194 т.1);

-СD-R диски «Куди ти втікаєш?», «Відео удару. Покращена версія», «Втручання в особисте життя», «Камера. Вересень 2019 року», фото 9 шт. (а.п. 167 т.1, ____т. 2);

-рапорті чергового інспектора ВП № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_19 про надходження заяви від ОСОБА_15 на службу «102» про побиття його ОСОБА_17 від 03.09.2021 року (а.п. 182 т.1);

-заяві ОСОБА_15 до поліції від 27 вересня 2021 року про вчинення кримінального правопорушення з фотознімком (а.п. 184-186 т.1);

-висновку судово-медичного експерта експерта № 254-Д від 06 жовтня 2021 року, сформований на підставі медичної документації, згідно із яким у громадянина ОСОБА_15 малась забита рана слизової оболонки верхньої губи зі сколом четвертого зуба, на верхній щелепі справа. Описані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету, за давністю утворення можуть відповідати вказаному терміну і є тілесними ушкодженнями із короткочасним розладом здоров`я (а.п. 188-189 т.1);

-протоколі проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 10 листопада 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_15 , який показав, що стоячи навпроти ОСОБА_17 , останній замахнувся і наніс удар йому в область правої частини обличчя (губи), з фототаблицею (199-203, 204-209 т.1);

-висновку судово-медичного експерта № 299/Д від 24 листопада 2021 року, згідно із яким виявлені у ОСОБА_15 тілесні ушкодження могли виникнути в результаті спричинення йому удару за механізмом, вказаним потерпілим на слідчому експерименті 10 листопада 2021 року (а.п. 212 т. 1);

-протоколі перегляду відеозапису від 30 листопада 2021 року, згідно із яким на відео від 03 вересня 2021 року відображено, що ОСОБА_15 , перебуваючи біля подвір`я свого домоволодіння, веде себе не стримано, кричить, лається нецензурними словами, явно створює конфлікт та під час сварки зближається з ОСОБА_17 , а потім рукою замахується в обличчя останнього. Окуляри у ОСОБА_17 не падали. ОСОБА_15 сам зняв їх із ОСОБА_17 та викинув у траву, де сам обвинувачений їх і знайшов (а.п. 1-2 т. 2).

У судових дебатах прокурор в судовому засіданні вважав вину ОСОБА_17 доведеною, у зв`язку з чим просив визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_17 від призначеного покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_15 у судових дебатах просив визнати ОСОБА_17 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначити максимальне можливе покарання в межах санкції цієї статті.

Захисник ОСОБА_18 та обвинувачений ОСОБА_17 просили визнати невинуватим ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено кримінальне правопорушення.

Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні сукупність наведених та інших доказів, суд дійшов висновку про відсутність інкримінованого ОСОБА_17 складу кримінального правопорушення в діях останнього.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 вину у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 не визнав і пояснив, що між ним та потерпілим давні неприязні відносини. Потерпілий ОСОБА_15 вважає, що встановлені ним відеокамери, хоча й у своєму домоволодінні, проте охоплюють більшу частину подвір`я ОСОБА_15 , є втручанням у його приватне життя. В ході подій 03 вересня 2021 року на вулиці зібралися люди, а також приїхали представники громадської організації з охорони правопорядку, щоб вирішити і припинити конфлікт. ОСОБА_15 почав ображати його та нецензурно висловлювався на його адресу. О 20:57 год ОСОБА_15 підійшов до нього та вдарив так, що у нього злетіли окуляри, він відмахнувся, але удару не було. Сам він не міг вдарити ОСОБА_15 , оскільки був вечір, він був без окулярів, а у нього поганий зір: ліве око 2% та праве око 10%.

У судових дебатах та під час проголошення останнього слова просив суд його виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_15 у суді показав, що ОСОБА_17 є його сусідом. Коли точно були завдані тілесні ушкодження не пам`ятає. Це є на відео. Він побачив сусіда у вікні, задав йому запитання і пішов поливати газон в іншій стороні будинку. Потім до нього підійшли представники громадської охорони і повідомили, що на нього скаржаться сусіди. Після цього дружина ОСОБА_17 сиділа на паркані і тикала в нього пальцями. А в поадльшому працівник громадської охорони заліз на паркан і почав знімати його звідти. Він взяв шланг з водою і полив його. Потім підійшов ОСОБА_17 зі спини, коли він розмовляв із своїм товаришем ОСОБА_20 . Він попросив піти ОСОБА_17 і не заважати спілкуватися із товаришем. Він перейшов на іншу частину будинку, що ОСОБА_17 нарешті пішов, тому він зняв із ОСОБА_17 окуляри і викинув від себе на 5 м, а ОСОБА_17 підійшов до нього і вдарив. В свою чергу він не бив ОСОБА_17 . Після удару ОСОБА_17 у нього пішла кров із зуба, тому він поїхав у Боярську лікарню. В той момент він був тверезий, алкоголь вживає рідко. Йому ніхто у лікарні не хотів надавати допомогу, тому він повернувся і записався до сімейного лікаря. Від госпіталізації відмовився. До нього там було жахливе ставлення. В подальшому він звернувся до медичного закладу «Добробуту», де лікар у нього діагностував струс мозку. А також він звертався в стоматологію.

У судовому засіданні допитані свідки пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_21 надала показала, що вона є дружиною ОСОБА_17 03 вересня 2021 року приблизно о 19 год вони із чоловіком почули гуркіт по паркану. Подивившись у вікно, побачили ОСОБА_15 , який бігав і бив палицею об паркан. На запитання навіщо він так робить, ОСОБА_15 сказав, що йому так хочеться і сказав, щоб ми прибрали камеру. ОСОБА_17 відповів, що не забере. ОСОБА_15 заліз на паркан і почав погрожувати їм. Вона викликала громадську організацію «Козацька варта», яка патрулює їх села. ОСОБА_15 пішов в цей час додому. Вони показали відео патрульним і пішли до ОСОБА_15 , стукали у фіртку. Коли ОСОБА_15 вийшов, він погрожував їм і поливав водою. Патрульні покликали ОСОБА_22 . Коли той прийшов, вони разом пішли до ОСОБА_15 . З будинку ОСОБА_15 вийшов ще агресивніший і побіг до ОСОБА_17 . Запитував чому, той там стояв. Запитавши про таку поведінку, ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_17 в обличчя. ОСОБА_17 намагався відсторонити рукою ОСОБА_15 від себе і тому у нього відлетіли окуляри. Потім викликали швидку і поліцію та написали заяву. Навмисно ОСОБА_17 не бив ОСОБА_15 , а просто відхилив удар, щоб припинити дії ОСОБА_15 . Першим удар завдавав ОСОБА_15 . Усі удари відбувалися в присутності ОСОБА_22 . Стверджувала, що її чоловік ОСОБА_15 удари, у тому числі в область обличчя не наносив

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 повідомив суду, що з потерпілим ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_17 є сусідами, з потерпілим підтримував дружні стосунки. Коли він підійшов, то конфлікт вже був, про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого дізнався від нього, особисто тілесних ушкоджень на потерпілому він не бачив, не знає чи перебував потерпілий в стані алкогольного сп`яніння. При конфлікті були присутні: обвинувачений і його дружина, два охоронці з муніципальної варти, потерпілий і його дружина. Була словесна сварка, потім штовханина, хто перший почав він не пам`ятає, окрім штовханини нічого не було. Потерпілий порядна, правильна, працьовита людина і завжди за справедливість.

Свідок ОСОБА_24 надав суду показання, що наразі проходить військову службу, раніше працював інспекторам патрульної поліції в с. Білогородка, з обвинуваченим та потерпілим бачився лише під час виїзду на місце події. Коли вони приїхали на виїзд за адресою: АДРЕСА_3 , то його намагались полити водою, потім ця людина вискочила з дубинкою. Сусід, який викликав екіпаж був в окулярах і стояв у нього за спиною, інший сусід вдарив цього сусіда і окуляри впали.

Допитаний експерт ОСОБА_25 повідомив суду, що проводив судово-медичну експертизу та надавав висновок. Зазначив, 4 та 14 зуб - це один і той самий зуб (верхня щелепа справа). Стосовно відсутності в довідці №2218 інфо про скол зубу, то дрібні ушкодження зазвичай не описуються, діагноз забій м`яких тканин не враховується при проведенні експертизи. Друга довідка конкретизує діагноз першої довідки. В довідках від 03.09.21 та 09.09.21 про зуб не зазначалось, про пошкоджений зуб стало відомо з персональної картки пацієнта, описано стоматологом 11.09.21. Вказав, що він не обмежений діагнозом і може брати інформацію з медичного документу. Вважає скол зуба травматичним. Йому на дослідження надавався протокол слідчого експерименту від 11.11.21, дата 22.10.21 помилкова. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень він оцінював за раною слизової оболонки верхньої губи, зі сколом зуба чи без нього були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, в тому числі свідчення обвинуваченого, потерпілого та свідків, інші надані сторонами докази, кожний окремо і у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно із ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя.

З врахуванням норм статей 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_17 у вчинені інкримінованого правопорушення.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження пред`явлене ОСОБА_17 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення щодо ОСОБА_15 , передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами не було доведено.

Зокрема, твердження сторони обвинувачення про спричинення ОСОБА_17 ОСОБА_15 удару, внаслідок якого в останнього виникли тілесні ушкодження, ґрунтується лише на показаннях потерпілого. Тоді як, ані з даних відеозапису подій конфлікту не убачається заподіяння удару ОСОБА_17 потерпілому ОСОБА_15 ; ані висновок експерта № 254/Д від 06 жовтня 2021 року не вказує на існування тілесних ушкоджень у потерпілого. У ньому лише констатується фіксація у первинних медичних документах забитої рани слизової оболонки верхньої губи зі сколом 4 зуба на верхній щелепі справа. Вказується, що описані тілесні ушкодження утворилися від дії твердого тупого предмету, які за давністю можуть відповідати вказаному терміну, коли відбувалися події.

Вказане вище також підтвердив допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_25 , зазначивши, що висновок ґрунтується на даних як первинної медичної документації, так і другої довідки, яка конкретизує діагноз першої довідки. Вказав, що він не обмежений діагнозом і може брати інформацію з медичного документу.

Натомість події, яким надається юридична оцінка у даному кримінальному провадженні, відбулися 03 вересня 2021 року, тоді як згідно із даними витягу з ЄРДР потерпілий ОСОБА_15 звернувся до правоохоронних органів із заявою про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_17 лише 27 вересня 2021 року.

Суд також дослідив надані у судовому засіданні дані результатів огляду потерпілого ОСОБА_15 нейрохірургом, який відбувся 09 вересня 2021 року, який констатував у нього поверхневу травму голови, але для уточнення діагнозу порекомендував зробити МРТ.

У свою чергу дані копії направлення потерпілого ОСОБА_15 на рентгенологічне дослідження в межах медичного закладу «Добробут», куди потерпілий звернувся також 09 вересня 2021 року, свідчать про те, що у нього має місце забій м`яких тканин лівої половини обличчя, а також поставлено під питання наявність черепно-мозкової травми.

За таких обставин вказані медичні дані свідчать про факт фіксації певних тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_15 , однак вони не підтверджують їх виникнення у період - 03 вересня 2021 року, тобто коли мав місце конфлікт із ОСОБА_17 .

Тому суд визнає відсутність належних доказів того, що зафіксована у первинній медичній документації забита рана слизової оболонки верхньої губи зі сколом 4 зуба на верхній щелепі справа утворилася саме в результаті протиправних і умисних дій ОСОБА_17 (тобто, що саме такі наслідки перебувають у причиновому зв`язку із діями обвинуваченого), так само як і не доведено його умисел на спричинення саме таких тілесних ушкоджень потерпілому.

Натомість в судому засіданні було встановлено на підставі показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та даними відеозапису, що будь-якого удару ОСОБА_17 не завдав ОСОБА_15 , а мала місце лише взаємна штовханина.

Отже, орган досудового розслідування не встановив, а прокурор не надав суду беззаперечних належних та допустимих доказів на доведення винуватості ОСОБА_17 й для цього вичерпано можливості їх отримання. Докази, надані стороною обвинувачення, не доводять факт вчинення ОСОБА_17 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_17 обвинувачення не доведене під час судового розгляду, а тому його необхідно виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України. Можливості для збору додаткових доказів вичерпано.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались, у тому числі запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено кримінальне правопорушення.

Речові докази: DVD-R диски марки «Verbatim» 4,7 GB, які містяться в матеріалах кримінального провадження з відеозаписами, залишити в матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво- Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_17 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1