Справа № 203/6506/24
Провадження № 1-в/0203/288/2024
У Х В А Л А

Іменем України

19.12.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі- ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання відділу № 4 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях (далі - відділ № 4) про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням у строків давності виконання обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.04.2021 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень,

встановив:

Згідно вказаного подання, ОСОБА_4 засуджено вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.04.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. 25.05.2021 р. вирок набрав законної сили. 29.06.2021 р. копія вироку та розпорядження Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області відносно засудженого ОСОБА_4 отримано пробацією та прийнято до виконання.

Станом на 12.11.2024 р. відділ № 4 не отримував від ОСОБА_4 документа про сплату штрафу на суму 850,00 гривень.

Проведеними заходами установити причини несплати штрафу останнім не є можливим. Засуджений на зв`язок не виходить.

На теперішній час перевірити адресу реєстрації та проживання засудженого ОСОБА_4 неможливо. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України територія м. Маріуполь Донецької області визнана тимчасово окупованою (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 р. № 309). Внаслідок окупації м. Маріуполь на його території не функціонують жодні поштові служби та окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку. Тому спрямувати виклик засудженому поштою чи з використанням технічних засобів електронних комунікацій не виявляється можливим.

Під час виконання вироку суду відносно ОСОБА_4 відділом № 4 до Жовтневого районного суду м. Маріуполя, на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України, направлялось подання про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або обмеження (позбавлення) волі відповідно до закону.

Ухвалою цього ж суду від 24.09.2021 р. подання про вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або обмеження (позбавлення) волі відповідно до закону задоволено та засудженому розстрочено виплату штрафу в розмірі 850,00 гривень на 5 місяців рівними частинами по 170,00 гривень на місяць. Через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу, засуджений ОСОБА_4 не сплатив та не повідомив відділ № 4 про сплату чергового платежу.

22.05.2023 р. та 16.10. 2023 р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська направлялись подання на підставі ч. 3, 4 ст. 26 КВК України про вирішення питання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або обмеження (позбавлення) волі відповідно до закону. У задоволенні подань уповноваженого органу з питань пробації ухвалами цього ж суду від 28.06.2023 р. та від 27.10.2023 р. відмовлено.

29.02.2024 р. до Маріупольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Маріупольське РУП), з метою з`ясування факту ухилення засудженого ОСОБА_4 від сплати штрафу, направлено подання в порядку ч.1 ст. 389 КК України.

21.03.2024 р. відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 389 КК України зареєстровано в ІТС ІПНП (журнал ЄО) за № 408. 04.03.2024 р. отримано відповідь від Маріупольського РУП про відмову у притягненні ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності через те, що вказані факти не містять ознак кримінального правопорушення.

15.05.2024 р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська направлено подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. Ухвалою суду від 31.05.2024 р. в розгляді питання відмовлено.

Відповідно до повідомлення з Міністерства соціальної політики України в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_4 не значиться.

Згідно повідомлень: управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Донецькій області - засуджений нових кримінальних правопорушень не скоїв, до адміністративної відповідальності не притягався; відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - актового запису про смерть ОСОБА_4 не виявлено.

Виходячи з чинного законодавства строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання. Тривалість строків давності виконання обвинувального вироку залежить від виду покарання, яке було призначене засудженому й від строку такого покарання та тяжкості вчиненого особою злочину.

Тому орган пробації посилаючись на ст. 537, ч. 2 п. 1 ст. 539 КПК України, ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 р. № 5-324кс15, просили звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відповідно до закону

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання з`явився.

Прокурор в суді зазначив що подання підлягає задоволенню.

Представник філії ДУ «Центр пробації» в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд вказаного подання за його відсутності, подання підтримує та просить його задовольнити.

Згідно ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судом здійснювати правосуддя під час воєнного стану, затвердженою розпорядженням Верховного суду України від 06.03.2022 р. № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Іллічівський районний суд м. Маріуполя)» змінено територіальну підсудність судових справ Іллічівського районного суду м. Маріуполя на Кіровський районний суд м.Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КК України у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, поновлюються. Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 р.) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особу буде визнано винною в ухиленні від відбування покарання. В матеріалах відсутні відомості, які б доводили належним чином про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, зокрема про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України або про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності. Отже немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. Оскільки на даний час відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Сахо засуджений до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн, що є покаранням менш суворим, ніж обмеження волі, та з дня набрання чинності обвинувальним вироком минуло більше двох років.

Таким чином, враховуючи, що строк виконання вироку сплив, до суду не надано відповідних судових рішень про направлення засудженого для відбування призначеного покарання або про його судимість, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вказаним вироком суду.

Керуючись ч. 1 ст. 80 КК України, ч. 2 ст. 152 КВК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.04.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України, - звільнити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1