ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2300/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/811/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000160 від 17.10.2019, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, освіта середня, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим:

- 12.06.2001 Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 29.01.2002 Київським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 15.09.2005 за відбуттям строку покарання;

- 17.08.2010 Нахимовським районним судом м. Севастополя за частиною 3 статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 21.03.2012 за відбуттям строку покарання;

- 28.02.2013 Ленінським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 09.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 29.01.2016 за відбуттям строку покарання;

- 26.12.2018 Фрунзенським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 26.12.2018 за відбуттям строку покарання;

- 29.01.2019 Шевченківським районним судом м. Львова за частиною 1 статті 162 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 07.07.2020 Київським районним судом м. Одеса за частиною 1 статті 162 КК України до 3 років обмеження волі, звільнився 30.07.2020 року за відбуттям строку покарання;

- 20.11.2024 Ленінським районним судом м. Харкова за частиною 4 статті 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України, з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 у виді 1 місяця позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 16.01.2019 приблизно о 13 годині 35 хвилин, знаходячись на вул. Вокзальній, 42 в м. Харкові, діючи умисно, з метою незаконного особистого збагачення, маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скористався тим, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно намагався викрасти майно. Однак, зайшовши в одну з кімнат будинку, побачив потерпілу ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії є явними для потерпілої, діючи повторно, відкрито, заволодів грошовими коштами на загальну суму 7 000 гривень та срібними прикрасами, які не представляють для потерпілої матеріальної цінності, після чого вільно покинув місце події, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_8 та прокурор подали апеляційні скарги.

До початку судового розгляду прокурор, відповідно до положень статті 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав письмову заяву.

Обвинувачений ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просить переглянути вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2024. В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує, що суд першої інстанції під час судового засідання роз`яснив йому положення частини 3 статті 349 КПК України та він погодився на судовий розгляд відповідно до вказаних положень, з огляду на те, що сподівався на призначення остаточного покарання шляхом поглинення оскаржуваним вироком покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2024, а не шляхом часткового його приєднання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та переглянувши судове рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України за правилами передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, та призначив покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статей 50,65 КК України, врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був судимим за злочини проти власності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вказані обставини, судом першої інстанції чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом ухваленого рішення щодо кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, призначення йому певного виду та міри покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, не можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання, в межах санкцій частини 3 статті 186 КК України, та визначив остаточне покарання відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, тобто за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2024, призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

На думку колегії суддів, саме такий вид і міра покарання буде ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення, достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильне призначення йому остаточного покарання шляхом складання покарань, а не шляхом їх поглинення, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.11.2024 за частиною 4 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 186 КК України за яке ОСОБА_8 засуджений оскаржуваним вироком до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, обвинувачений вчинив 16.01.2019 тобто до ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Харкова, отже остаточне покарання ОСОБА_8 призначено саме за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що відповідає вимогам частини 4 статті 70 КК України.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та зміни чи скасування вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2024.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: