ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/111/25
Номер провадження №1-кп-678-32/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Летичів обвинувальний акт, який затверджений 16 січня 2025 року прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 19 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000230, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Легниця Республіки Польща, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, інвалідність відсутня, раніше не судимого, солдата, стрільця першого відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ, СТАТТЯ ЗАКОНУ УКРАЇНИ ПРО КРИМІНАЛЬНУ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ, ЩО ПЕРЕДБАЧАЄ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА КРИМІНАЛЬНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ, ВИННИМ У ВЧИНЕННІ ЯКОГО ВИЗНАЄТЬСЯ ОБВИНУВАЧЕНИЙ

1. Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, передбачено умови та підстави видачі посвідчення водія, а також те, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Згідно з пп. а п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» - посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Згідно п.п. 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи.

Натомість, громадянин ОСОБА_4 , в порушення зазначених вище нормативно-правових актів, достовірно знаючи, що відповідно до встановленого законом порядку посвідчення водія видається за наявності позитивного висновку медико-соціальної експертної комісії закладів охорони здоров`я після закінчення закладу з підготовки, перепідготовки водіїв та складення теоретичного і практичного іспитів в сервісному центрі МВС України, діючи з метою створення видимості наявності у нього права керування транспортними засобами, вирішив незаконно підробити вказане посвідчення з метою подальшого використання.

Так, в серпні 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на підробку офіційного документа, діючи всупереч зазначеним вище нормативно-правовим актам, розуміючи, що посвідчення водія є офіційним документом, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою подальшого використання та створення видимості наявності у нього посвідчення водія та, відповідно із цим, права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», зв`язався із невстановленою досудовим розслідуванням особою, контактні дані якої відшукав за допомогою мережі Інтернет, та за винагороду у розмірі 1000 гривень домовився із нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія.

В подальшому, в серпні 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою подальшого використання, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів (посвідчення водія), надавши невстановленому спільнику копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду та власну фотографію.

Після цього, в період часу з серпня по листопад 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлений на даний час співучасник кримінального правопорушення, перебуваючи у невстановленому місці, діючи за попередньою змовою із військовослужбовцем ОСОБА_4 , виконав іншу частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, а саме: за допомогою друкуючого пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення, із використанням попередньо наданої ОСОБА_4 інформації (паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду та фото), виготовив посвідчення водія із фотокарткою і анкетними даними ОСОБА_4 та присвоїв шляхом друку серійний номер НОМЕР_1 , а також дату видачі посвідчення 14 листопада 2024 року, орган, що видав - ТСЦ №8046, категорії транспортних засобів, якими дозволено керування - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тим самим вчинивши підроблення посвідчення водія, з метою подальшого використання ОСОБА_4 та створення видимості наявності у нього права керування транспортними засобами відповідної категорії.

Після цього, на початку листопада 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), військовослужбовець ОСОБА_4 , перебуваючи на території автостанції, що по вул. Юрія Савіцького, 1 в селищі Летичів Хмельницького району Хмельницької області, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2024 року, орган, що видав - ТСЦ №8046, категорії транспортних засобів, якими дозволено керування - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виготовлене на ім`я ОСОБА_4 , для подальшого використання, за що передав невстановленій досудовим розслідуванням особі грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, шляхом надання особистих фотографій та копій документів цій особі, у яких містилися дані, що необхідно було зазначити при підробленні посвідчення водія, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням такого посвідчення, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем.

Своїми умисними діями, що виразились у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України.

2. Окрім цього, 19 грудня 2024 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та здійснюючи рух на 321 км. автошляху М-30 сполученням «Стрий-Ізварине», маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2024 року, видане ТСЦ №8046 на ім`я ОСОБА_4 з відмітками про дозвіл на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», під час зупинки інспектором СРПП відділу поліції №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_7 на стаціонарному блокпості в с. Бохни Летичівської територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, перебуваючи в адміністративному приміщенні органу поліції, виконуючи законну вимогу працівників правоохоронного органу щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, діючи в особистих інтересах, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на його ім`я є підробленим, розуміючи протиправність своїх дій, вважаючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, пред`явив та надав для перевірки (умисно використав) співробітникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2024 року, видане ТСЦ №8046 на ім`я ОСОБА_4 з відмітками про дозвіл на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», яке не відповідає бланку встановленого зразку, що перебуває в офіційному обігу на території України, і таким чином використав завідомо підроблений документ.

Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

ІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ

3. Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є доведеною сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів, обвинувачений визнав вину повністю і беззаперечно, тому, враховуючи його особу, позитивну характеристику, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, просить призначити покарання за ч. 3 ст. 358 КК України 2 роки обмеження волі, за ч. 4 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити у виді 2 років обмеження волі, стягнути з обвинуваченого витрати на залучення експерта, питання про речові докази вирішити згідно ст. 100 КПК України відеозапис залишити при справі, а підроблене посвідчення водія - знищити, запобіжний захід не обирати. Щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням покладається на розсуд суду.

4. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю і беззаперечно, під час допиту повністю підтвердив фактичні обставини, які зазначені у обвинувальному акті, зокрема, час, місце, спосіб, мотив, мету, тощо, жодним чином їх не оспорює, як не ставить під сумнів кваліфікацію своїх дій та зібрані органом досудового розслідування докази, щиро кається у вчиненому, обіцяє таких дій у майбутньому більше не вчиняти, свій вчинок засуджує і жалкує про вчинене, готовий понести передбачену законом відповідальність, однак просить його суворо не карати і надати можливість на свободі виправитись - без ізоляції від суспільства та продовжувати військову службу.

ІIІ. ПОЗИЦІЯ СУДУ ЩОДО РОЗГЛЯДУ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ В ПОРЯДКУ, ВИЗНАЧЕНОМУ Ч. 3 СТ. 349 КПК УКРАЇНИ

5. Прокурор і обвинувачений зазначили, що в обвинувальному акті вірно викладені фактичні обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, ці обставини вони не оспорюють і вважають недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин.

6. Суд з`ясував, що учасники провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються і немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

7. Судом проведено лише допит обвинуваченого, досліджено матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, процесуальні рішення щодо речових доказів, арешту майна.

8. У зв`язку із цим на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ

9. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу.

Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів.

З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

10. Законодавець у санкції ч. 3 ст. 358 КК України визначив покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Законодавець у ч. 4 ст. 358 КК України визначив покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Тобто, кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

11. ОСОБА_4 має негативне ставлення до вчинених ним кримінальних правопорушень, повністю і беззаперечно визнає свою вину, щиро кається, готовий понести призначене покарання, розлучений, на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем несення військової служби характеризується позитивно, інвалідність відсутня, однак під час несення військової служби отримував травми, не перебуває на диспансерному обліку в лікарів нарколога і психіатра, раніше не судимий, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року до дня вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень відсутні.

12. Органом досудового розслідування і судом встановлено, що у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У даній справі ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_4 .

13. Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, дані про особу ОСОБА_4 , обставини, які пом`якшують покарання згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутність обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, негативне ставлення обвинуваченого до вчиненого, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі ближче до мінімальної межі санкції вказаної статті закону України про кримінальну відповідальність (з урахуванням положень ч. 2 ст. 61 КК України), за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі у мінімальній межі санкції вказаної статті закону України про кримінальну відповідальність (з урахуванням положень ч. 2 ст. 61 КК України), на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити у виді обмеження волі, а також про можливість його виправлення без відбування покарання, встановивши іспитовий строк в мінімальній межі, яка визначена у ч. 4 ст. 75 КК України, що буде достатнім для того, щоб в умовах здійснення контролю за поведінкою він довів своє виправлення, з покладенням обов`язків, визначених у п. 1 і п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

14. Суд переконаний, що призначення саме такого покарання ОСОБА_4 буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМИ КЕРУВАВСЯ СУД

15. Згідно обвинувального акта і реєстру матеріалів кримінальним правопорушенням майнова шкода не спричинена, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

16. Питання про речові докази суд вирішує згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України: вилучене посвідчення водія, відеозапис необхідно залишити при матеріалах справи, а накладений ухвалою слідчого судді арешт на посвідчення водія необхідно скасувати.

17. Суд ухвалює обвинувальний вирок, тому на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експерта.

18. Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, викладено ті обставини, які зазначені у обвинувальному акті, адже їх повністю і беззаперечно визнав обвинувачений.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 30-32, 84-86, 91-94, 107-108, 110, 337, 349, 368-371, 373-374, 376, 392-395, 532 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На ОСОБА_4 , як особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, покласти обов`язки, передбачені п. 1 і п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази:

вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14 листопада 2024 року, орган, що видав - ТСЦ №8046, видане на ім`я ОСОБА_4 , яке він використав під час його зупинки працівником поліції 19 грудня 2024 року, яке зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи, скасувавши арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 грудня 2024 року (справа №678/1742/24, провадження №1-кс-678-579/24);

DVD-R диск з відеозаписом із назвою 0000000__0004, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта (висновок експерта №СЕ-19/123-24/15010-ДД від 24 грудня 2024 року) в розмірі 1193,85 грн.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1