УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , дослідивши клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000707 відомості про яке 01.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, повторно після скасування апеляційним судом ухвали про арешт майна та повернення клопотання на до оформлення прокурору, надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000707 відомості про яке 01.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У клопотанні прокурор, просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучено 18.07.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти в іноземній валюті, без права на відчуження, розпорядження та користування, з метою забезпечення речового доказу, спеціальної конфіскації та конфіскації майна.

До початку розгляду даного клопотання, з метою економії процесуального часу, слідчий суддя вивчивши та дослідивши зміст даного клопотання, а також долучені до нього документи, дійшов висновку про повернення його прокурору, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000707 від 01.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України .

В ході здійснення досудового розслідування правоохоронними органами було отримано інформацію стосовно особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на території м. Одеси та Одеської обл. налагодив схему незаконного переправлення через державний кордон України осіб, яким тимчасово заборонено перетин державного кордону в умовах правового режиму воєнного стану.

В подальшому, в ході проведення 18.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти в іноземній валюті.

В подальшому, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , грошові кошти .

Однак, не погоджуючись х даною ухвалою адвокат ОСОБА_4 діючи в інтересах власників майна ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

За результатом розгляду якої, ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.12.2024 було скасовано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 та постановлено нову ухвалу якою, клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти вилучені 18.07.2024 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 повернуто прокурору для усунення встановлених апеляційним судом недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту.

Як вбачається з штампу вхідної кореспонденції, ухвала Одеського апеляційного суду від 02.12.2024 надійшла на електронну адресу Київської окружної прокуратури м. Одеси 06.12.2024 року, а з даним клопотанням прокурор звернувся 09.12.2024 року, тобто в межах строку визначеного ухвалою апеляційного суду.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Так, у прохальній частині клопотання прокурор зазначає, що метою накладення арешту на вилученні грошові кошти є: спеціальна конфіскація та конфіскація майна. Натомість у мотивувальній частині прокурор вказує на необхідність їх збереження, оскільки вони відповідають критеріям речових доказів.

Тобто, в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучені грошові кошти, а лише поверхнево послався на норми закону, які регулюють підстави накладення арешту на майно.

Більш того, слідчий суддя звертає увагу, що в ухвалі Одеського апеляційного суду від 02.12.2024 року, колегія суддів зауважила на тому, що прокурором не було доведено того, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах к/п №0000707, натомість, ОСОБА_3 в даному провадженні про підозру повідомлено не було.

Слід звернути увагу, що прокурором фактично проігноровано вищевказані вимоги ухвали колегії суддів апеляційного суду, оскільки у повторному клопотанні не зазначено нових обґрунтувань, а від так не надано нових доказів на їх підтвердження, які доводили б зв`язок вилученого майна із даним кримінальним провадженням.

Отже слідчий суддя вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження № 0000707, органу досудового розслідування необхідно належним чином перевірити факт належності та походження вилучених грошових коштів. Дані обставини повинні бути перевірені органом досудового розслідування в ході здійснення слідчих дій, зокрема в допиті свідків. Слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять доказів допиту гр.. ОСОБА_3 та гр.. ОСОБА_5 в якості свідків.

Слідчий суддя приходить до висновку, що звертаючись із клопотанням про накладення арешту на майно, слідчим та прокурором не долучено документів, які можливо перебувають в розпорядженні органу досудового розслідування, на підтвердження того, що вилучені грошові кошти набуті протиправним шляхом та в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення саме у даному кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання сторони обвинувачення не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності обґрунтування мети та підстав для арешту вилучених грошових коштів, а також невиконання вимог апеляційної інстанції щодо доведення зв`язку вилученого майна із даним кримінальним провадженням.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Слід зазначити, що положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.

Водночас при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000707 відомості про яке 01.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1