Справа № 191/2400/23
Провадження № 1-кп/191/216/24
У Х В А Л А

іменем України

26 листопада 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Світле Старобільського району Луганської області, громадянки України, українки, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.5 ст.111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Старобільської окружної прокуратури звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачена може переховуватись від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, в разі визнання її винною у вчиненні вказаних злочинів, може спонукати її залишити місце проживання та виїхати за межі України або сховатися на тимчасово окупованій території. ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, не працює, не одружена, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків Також обвинувачена може незаконно впливати на свідків та продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення, так як бойові дії на території Луганської області тривають та незастосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, може спричинити повернення її на тимчасово окуповану територію та продовжити допомагати окупаційним військам та владі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала письмове клопотання та просила задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала.

Заслухавши думку учасників щодо клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно ст.177 КПК України підставою для застосування та продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини в основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і процедури, встановленої законом.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24.04.2024 року змінено застосований запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт на строк шістдесят днів. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 30.09.2024 року до обвинуваченої ОСОБА_4 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_3 , строком на 2 місяці до 30.11.2024 року.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.6 ст. 176 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 6 ст. 132 КПК України).

Під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначених ризиків.

Суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, прокурор звертається до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченої більш суворого запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, під час дії застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, при цьому клопотання не містить вимог про зміну запобіжного заходу з посиланням на нові обставини, які виникли після постановлення ухвали суду про застосування запобіжного заходу та свідчать про зміну або збільшення встановлених ризиків та впливають на виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків. Норми КПК не передбачають обрання запобіжного заходу на вже обраний запобіжний захід. Крім цього, судом не встановлено з боку обвинуваченої порушення або невиконання покладених на неї обов`язків передбачених п.п. 1 - 4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України, що могло б бути підставною для застосування більш жорсткого запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне у клопотанні прокурора відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1