УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001144 від 08.10.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, без дітей, офіційно не працює, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

25 грудня 2024 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001144 від 08.10.2024 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001144 від 08.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.11.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

07.11.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком до 31 грудня 2024 року включно, з визначенням розміру застави 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2 422 600 гривень.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 що, на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав письмові заперечення проти задоволення клопотання та послався на неможливість впливу на свідка, який співпрацює з працівниками поліції, раніше не судимий.. Розмір застави жодним чином не обгрунтований та є явно непомірною, так як у підозрюваного не має доходів. Підозрюваний проживає з матір`ю та позитивно характеризується, має певні захворювання. На даний час, процесуальні ризики з плином часу зменшилися. Просив застосувати заставу в розмірі, що передбачений КПК України.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

06.11.2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

07.11.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком до 31 грудня 2024 року включно, з визначенням розміру застави 800 (вісімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2 422 600 гривень.

23.12.2024 року постановою керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців тобто до 06.02.2025 року.

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що

у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався, останній раз продовжено Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 з 05:30 год. 12.08.2024 строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 за № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, умови перетинання державного кордону України, здійснення прикордонного контролю, регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.04.1994 № 3857-XII, Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 № 1710-VI, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Так, відповідно до ст. 1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених законом. Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, що дають право громадянину України на виїзд з України (ст. ст. 2, 3 Закону № 3857-XII; п. 2 Правил № 57).

Відповідно до п. 21 Правил перетинання державного кордону громадянами України встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право виключний перелік осіб.

Окрім цього, Указом Президента України від 24.02.2022 №°69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У зв`язку з цим, на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №°3543-XII.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів розробив для себе детальний план по організації незаконного переправлення чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлені досудовим розслідуванням, часі та місці, але не пізніше жовтня 2024 року, реалізуючи свій злочинний план, почав розповсюджувати серед кола своїх знайомих інформацію із приводу можливості організувати та незаконно переправити через державний кордон України чоловіків, у віці від 18 до 60 років, які мають заборону на виїзд, за грошову винагороду у розмірі 12 000 доларів США.

Надалі, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого наміру, 24.10.2024 приблизно о 19:00 год., призначив зустріч ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 14, у приміщенні ресторану «Амстердам» під час якої детально проінструктував та повідомив останнього, що за грошову винагороду організує йому виїзд поза межами одного із пунктів пропуску, які розташовані на території Одеської області та межують із територією Республіки Молдова за територіальні межі України, за допомогою автотранспорту, яким керує невстановлена станом на теперішній час особа. Після чого у подальшому ОСОБА_8 зможе отримати статус біженця у Республіці Молдова. Під час розмови та детального розроблення плану ОСОБА_4 повідомив, що зробить знижку на свої послуги, але грошові кошти потрібно передати відразу

Продовжуючи свій злочинний намір, діючи з корисливою метою направленою на отриманням незаконного прибутку від своєї протиправної діяльності ОСОБА_4 28.10.2024 приблизно 19:00 год. призначив ОСОБА_8 зустріч за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, буд. 13, біля приміщення закладу громадського харчування «Ірландський Паб» під час якої ОСОБА_4 повторно розповів детальний план щодо організації незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, який розташований на території Одеської області, кордони якої межують із Республікою Молдова. Крім цього, ОСОБА_8 під час даної зустрічі передав ОСОБА_4 , на вимогу останнього, частину грошової винагороди за організацію незаконного переправлення через державний кордон, а саме 1200 доларів США що за курсом НБУ на період 28.10.2024 склало 49 572 гривень (41,31 х 1200 = 49572 грн.).

Надалі, 30.10.2024 приблизно о 15:00 год., прожовуючи реалізацію свого злочинного плану, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_4 прийшов на вже призначену ним зустріч у приміщенні ресторану «Амстердам», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 14, на якій знову чітко та послідовно повідомив ОСОБА_8 , що останньому необхідно прибути до м. Роздільна Одеської області, яка межує із непризнаною Придністровською Республікою, однак більш точну дату прибуття до вищевказаного міста ОСОБА_4 сказав, що повідомить пізніше.

У подальшому, 03.11.2024 о 21:57 год., ОСОБА_4 , використовуючи месенджер «Телеграмм» повідомив смс-повідомленням ОСОБА_8 про те, що виїзд до м. Роздільна Одеської області відбудеться 05.11.2024.

Надалі, з метою завершення злочину та отримання грошової винагороди за свої злочинні та протиправні дії з організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_4 05.11.2024 приблизно о 13:00 год. прибув на заздалегідь обумовлену з ОСОБА_8 зустріч біля триповерхового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 3, з метою отримання від останнього другого траншу у сумі 9600 доларів США, за організацію для останнього незаконного перетину державного кордону України.

Так, 05.11.2024 прибувши на зустріч у вище вказане місце, ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 раніше обумовлену ним суму, а саме 9 600 доларів США, що за курсом НБУ на період 05.11.2024 склало 397 440 гривень (41,40 х 9600 = 397 440 грн.).

Після отримання другого траншу грошей в сумі 9600 доларів США, ОСОБА_4 затримано співробітниками правоохоронних органів.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

-Протоколом огляду місця події від 05.11.2024;

-Протоколами допитів свідка ОСОБА_8 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

-Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;

-Протокол огляду телефону від 06.11.2024;

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 3 ст. 332 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Зазначений ризик підвищений специфікою інкримінованого злочину, що пов`язаний із організацією безперешкодного виїзду за кордон чоловіків призовного віку, яким заборонено перетин державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Крім того, зазначений ризик також підвищений тим, що підозрюваний неодружений, не має дітей, а також не має офіційного джерела доходів.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, підозрюваний особисто знає свідка ОСОБА_8 , з яким неодноразово спілкувався.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

ОСОБА_4 офіційно непрацевлаштований, ніде не навчається, немає міцних соціальних зав`язків, у нього відсутні будь-які утриманці, сімейні відносини.

3.8. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Доводи захисту щодо міцних соціальних зв`язків вже були враховані під час застосування запобіжного заходу.

На даний час строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, а тому процесуальні ризики суттєво не зменшилися.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину, що пов`язане із організацією незаконного переправленням осіб придатних до військової служби через державний кордон України у групі осіб в умовах воєнного стану, що опосередковано впливає на обороздатність держави та свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, розмір неправомірної винагороди за незаконний перетин кордону, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2 422 400 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

3.10. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме: не відлучатися із м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

3.12. Висновки слідчого судді

Ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

За таких обставин клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси 0 ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001144 від 08.10.2024 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 05 лютого 2025 року включно із можливістю внесення застави на умовах визначених в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2024 року.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_11 , на строк до 05 лютого 2025 року включно наступні обов`язки: не відлучатися із м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до ГУ ДМС України в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1