ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/ 1525 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України відносно:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта вища, за спеціальністю правознавець, має ступінь магістра права, не працює, не одружений, дітей не має, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 08.02.2025.

Доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві провести дослідження фактів, викладених ОСОБА_6 у судовому засіданні щодо застосування до нього психологічного насильства з боку слідчого у цьому кримінальному провадженні, співробітників Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та запобіжний захід та змінити запобіжний захід, в разі, наявності на це підстав, на більш м`який або встановити розмір застави в разі відсутності підстав для застосування вищевказаного запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на відсутність обґрунтованої підозри, оскільки стороною обвинувачення не доведено самого факту наявності організованої групи, а також факту причетності ОСОБА_6 до діянь, у вчиненні яких він підозрюється, а покази свідків з цього питання, вважає у контексті обрання запобіжного заходу такими, що не мають доказового значення і не свідчать про обґрунтованість підозри. Вважає, що свідки, на покази яких посилався суд, не були безпосередньо допитані судом, а тому суд необґрунтовано використав їх показання як доказ.

На переконання захисника, слідчим не надано жодного доказу, які б підтверджували реальність існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. До того ж, вважає, що клопотання має ряд припущень, які не є обґрунтованими, оскільки твердження про наявність корупційних зв`язків у підозрюваного ніяким чином не підтверджено, так як ОСОБА_6 не повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, він не притягується до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності за корупційні проступки, а тому, вважає, що відсутні докази, що свідчать про наявність корупційних зв`язків серед правоохоронних органів. Крім того, вважає, що твердження сторони обвинувачення щодо можливості підозрюваним створити штучні докази щодо своєї непричетності до вчиненого злочину, є припущенням.

Вважає, що сторона обвинувачення лише дублює заявлені в клопотанні про обрання запобіжного заходу доводи, щодо існування ризиків, проте, не наводить нових доводів, що відповідні ризики не зменшились. Тому вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.199 КПК України, оскільки слідчий суддя не звернув уваги на ці порушення та постановив необґрунтоване рішення та не врахував сукупність обставин, які характеризують особу підозрюваного та всупереч вимогам, продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Беручи до уваги, вищенаведене, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Другим слідчим відділом, з дислокацією у м. Харкові, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357 від 08.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Згідно матеріалів справи, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що протягом липня-грудня 2023 року та в період з грудня 2023 року по червень 2024 року діючи у складі організованої групи, систематично вимагав та одержував неправомірну вигоду від наркозалежних осіб, які беруть участь у незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за не притягнення цих осіб до кримінальної відповідальності; створивши та діючи у складі злочинної організації незаконно набував, перевозив, зберігав з метою збуту, незаконно збував особливо небезпечні психотропні речовини, у великих розмірах; організовував одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування:

- за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, як організація одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого службового становища, вчинене організованою групою, повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди;

- за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди;

- за ч. 3 ст. 255 КК України, як створення, керівництво злочинною організацією, а також участь у ній, вчинені службовою особою з використанням службового становища;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, вчинене повторно, злочинною організацією;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, як організація одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого службового становища, вчинене повторно, злочинною організацією, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

18.06.2024 ОСОБА_14 затримано у порядку ст. 208, 615 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 307 КК України.

19.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за тими ж статтями КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.06.2024 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16.08.2024.

В наступному строк тримання ОСОБА_6 під вартою неодноразово продовжувався: до 18.09.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.08.2024, та до 10.11.2024 ухвалою слідчого судді того ж суду від 12.09.2024.

25.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 368; ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 307; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 18.12.2024.

10 грудня 2024 до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що строк дії запобіжного заходу закінчується 18.12.2024, однак завершити досудове розслідування до цього строку не можливо, через особливу складність кримінального провадження та необхідність, зокрема, отримати висновки 12-ти призначених судових експертиз аудіо, - звукозапису; матеріалів, речовин та виробів; судової молекулярно-генетичної експертизи; розсекретити матеріали НСРД та провести їх аналіз, а також аналіз інформації, наданої банками, тощо, а підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, так як наявні докази вчинення підозрюваним тяжких та особливо тяжких злочинів, а також посилається на ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли та продовжують існувати.

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 - ч.3 ст.368; ч.3 ст.368; ч.3 ст.255; ч.4 ст.28 - ч.2 ст.307; ч.4 ст.28 - ч.3 ст.368 КК України, так як вона підтверджується зібраними та долученими до клопотання доказами, достовірність та допустимість яких стороною захисту не оспорюється, та вважав встановленими продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що були раніше встановленими, беручи до уваги особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, дітей чи інших осіб на утриманні не має, що, на думку судді, свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного в місці постійного проживання та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого останньому оголошено про підозру, оскільки ОСОБА_6 підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину і в разі визнання винним у його вчиненні останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 13 років.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважав, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, продовження злочинної діяльності чи вчинення іншого кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, враховуючи тривалість перебування ОСОБА_6 під вартою, проведення великого обсягу слідчих дій, закріплення показань свідків та інших доказів у процесуальних документах, ці ризики могли зменшитись, проте не зникли і відсутність їх проявів свідчить про дієвість обраного підозрюваному запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважав, що з урахуванням того, що органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, які не можливо закінчити до спливу строку тримання під вартою, визначеного ухвалою слідчого судді від 07.11.2024, підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено, з огляду на викладене вище.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 - ч.3 ст.368; ч.3 ст.368; ч.3 ст.255; ч.4 ст.28 - ч.2 ст.307; ч.4 ст.28 - ч.3 ст.368 КК України. Характер висунутої йому підозри у вчиненні вищезазначених злочинах, які вчинені ним під час дії воєнного стану, дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інший злочин. При цьому, надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від суду або вчинити інший злочин, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. На цьому етапі слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи, що ОСОБА_6 інкриміновано вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які він вчинив під час виконання покладених на нього службових повноважень, наданих йому державою для захисту інтересів суспільства, будучи співробітником правоохоронного органу та беручи до уваги сферу його процесуальної діяльності, навички, знання та коло зв`язків, досить значним є ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, з метою використання своїх зв`язків для здійснення перешкод у кримінальному провадженні, в тому числі, і продовжити свою злочинну діяльність.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Фактичні обставини справи, згідно пред`явленої ОСОБА_6 підозри, та вагомість наявних доказів про вчинення ним інкримінованих йому злочинів, які вчинені ним під час дії воєнного стану, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Крім того, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що на час розгляду вказаного клопотання органом досудового розслідування по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, внаслідок чого, такі обмежувальні заходи є виправданими.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , об`єктивними відомостями не підтверджені. Питання щодо винуватості або невинуватості на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки такі питання підлягають оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. На теперішній стадії процесу суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації вирішується органом досудового розслідування до складання обвинувального акту. Вказані обставини у своїй сукупності обґрунтовують висновок слідчого судді щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року про застосування щодо підозрюваного за ч.3 ст.28 - ч.3 ст.368; ч.3 ст.368; ч.3 ст.255; ч.4 ст.28 - ч.2 ст.307; ч.4 ст.28 - ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 08.02.2025 року, включно, без визначення застави, залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4