У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 757/56898/24-к

провадження № 51-1254ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_6 та надано дозвіл слідчому слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 та іншим слідчим слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0001171 від 17 липня 2023 року на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, які мають доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на зазначену ухвалу слідчого судді від 04 грудня 2024 року.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 заявив вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Суть доводів скарги зводиться до того, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження за його апеляційною скаргою. Стверджує, що ухвала від 04 грудня 2024 року підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури, оскільки слідчий суддя ухвалив рішення, яке не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України), поза межами своїх повноважень. Крім того, сторона захисту не погоджується з ухвалою слідчого судді від 04 грудня 2024 року.

Мотиви Суду

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження належить відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України з огляду на таке.

Як убачається з долученої до скарги копії ухвали, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , послався на те, що положеннями ч. 3 ст. 307, ст. 309 КПК України не передбачено можливості окремого оскарження ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Колегія суддів погоджується з рішенням апеляційного суду.

Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у зв`язку із чим кримінальний процесуальний закон визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені приписами статей 307, 309, 392 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307 та частинами 1, 2 ст. 309 КПК України.

Ухвала слідчого судді від 04 грудня 2024 року, законність якої заперечував захисник ОСОБА_4 в порядку апеляційної процедури, до зазначеного переліку не входить.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що суперечить нормам процесуального права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення (ст. 370 КПК України), немає підстав.

Доводи в касаційній скарзі сторони захисту про те, що слідчий суддя ухвалив рішення, яке не передбачено нормами кримінального процесуального закону, поза межами своїх повноважень, а тому воно підлягає апеляційному оскарженню, безпідставні. Адже постановлення ухвали слідчим суддею під час досудового розслідування про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи передбачено положеннями статей 233-235 КПК України. У зв`язку із цим посилання в скарзі на постанови Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду є нерелевантним.

Що стосується доводів у касаційній скарзі про незаконність, на думку захисника, самої ухвали слідчого судді від 04 грудня 2024 року, то вони не перевіряються, оскільки ухвала слідчого судді з огляду на приписи ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3