Справа №: 398/6868/24
провадження №: 1-кс/398/2061/24
УХВАЛА

Іменем України

"20" грудня 2024 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділення Олександрійського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 18.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, осіб похилого віку на утриманні немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить службу у Збройних Силах України на посаді кухаря у військовому званні солдат, військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 та частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення Олександрійського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 , подав до суду дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, вчиненого за наступних обставин.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.04.2023 солдата ОСОБА_6 призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в складі команди військової частини НОМЕР_2 . Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, з моменту відправлення 09.04.2023 до військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_6 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та з того ж дня, 09.04.2023 до 16.06.2023, приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 150 від 19.06.2023 солдата ОСОБА_6 зараховано на посаду кухаря. 07.09.2023 року відповідно до наказу № 238 виключено зі списків військової частини.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 №56 від 08.09.2023 солдата ОСОБА_6 зараховано на посаду кухаря їдальні взводу матеріального забезпечення. 25.10.2023 року відповідно до наказу №105 виключено зі списків військової частини.

Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 832 від 26.10.2023 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду кухаря.

Так, відповідно до п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді кухаря військової частини НОМЕР_5 , солдат ОСОБА_6 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16-17 служби Збройних Сил України ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою внучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_6 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни: неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у відповідності до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» N? 389-VIII від 12.05.2015 року, Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» N? 64/2022 від 24.02.2022 року затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» N? 2102-IХ від 24.02.2022 року, почав діяти воєнний стан в Україні, який неодноразово безперервно продовжувався указами Президента України та діяв до теперішнього часу.

Так, діючи в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України N? 622 від 21.08.1998 з 2023 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в період з початку 2023 року по 04.12.2024, більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи в зоні відповідальності військової частини НОМЕР_1 незаконно придбав шляхом віднайдення в місцях безпосереднього вогневого контакту з ворогом - збройними формуваннями російської федерації американську ручну гранату «M67», яка являється бойовим припасом. Далі у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення вказаних вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення вказаних вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_6 , знайдені ним боєприпаси забрав із місця виявлення, внаслідок чого незаконно придбав (отримав у володіння та розпорядження) зазначені боєприпаси які у невстановлений досудовим слідством спосіб незаконно перевіз до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Тим самим, ОСОБА_6 вчинив незаконне придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

18.12.2024 в ході проведення огляду місця події за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія вулиця Комунальна біля будинку 39А, виявлено і вилучено американську ручну гранату «М67», яку ОСОБА_6 незаконно придбав, перевіз та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні вибухових пристроїв, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

18.12.2024 року в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_6 офіційно неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, військовослужбовець, який проходить службу на посаді кухаря військової частини НОМЕР_1 , разом з тим не працює, та не має офіційних коштів для існування, що вказує на те, що підозрюваний не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний за ним контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі підозрюваної особи. Крім того, встановлені під час досудового розслідування наявні ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілу, з метою уникнення покарання.

Оскільки ОСОБА_6 , будучи особою, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення пов`язаного з незаконним придбанням, перенесенням та зберіганням бойових припасів, за яке законом передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років - це унеможливлює застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтями 179, 181 КПК України, а саме особисте зобов`язання та домашнього арешту.

Застава не може бути обрана, у силу п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України враховуючи, що інкримінується підозрюваному злочин пов`язаний зі погрозою застосування насильства.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років (санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років).

Таким чином, метою застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України).

Підставою застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також наявність ризиків визначених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, котрі дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, просили його задовольнити та вказали на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний заперечив щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також просив суд врахувати те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування не пред`явлено підозру щодо самовільного залишення військової частини або місця служби, а також вказані відомості не внесені до ЄДРДР. Просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, врахувати те, що у ОСОБА_6 на утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Вислухавши пояснення слідчого, підозрюваного, думку прокурора та захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини у рішення від 21 квітня 2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175 вказав, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871 від 18.12.2024 року, за ознаками ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

18.12.2024 року в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

18.12.2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

20.12.2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 та частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України.

Клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 порушено з метою запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Зібрані в ході досудового розслідування докази: витягом з ЄРДР за №0001871 від 18.12.2024; рапортом чергового від 18.12.2024 року по подію; протоколом прийняття заяви про кримінального правопорушення та іншу подію від 18.12.2024; протоколом огляду місця події від 18.12.2024, за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 20.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 19.12.2024;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.12.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.12.2024;повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 18.12.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 18.12.2024, свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 та частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України.

Орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно неодружений, має на утриманні одну малолітню дитину, військовослужбовець, який проходить службу на посаді кухаря військової частини НОМЕР_1 , разом з тим не працює, та не має офіційних коштів для існування, що вказує на те, що підозрюваний не має стійких (міцних) соціальних зв`язків та осіб, які б могли забезпечити належний за ним контроль, за його поведінкою та забезпечили виконання ним процесуальних обов`язків у статусі підозрюваної особи. Таким чином, метою застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України). Підставою застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також наявність ризиків визначених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, котрі дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Беручи до уваги вищевикладене, наявний суспільний резонанс та те, що на даний час існують ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі зможе безперешкодно залишити територію міста та області та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Розглянувши питання існуючих ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що у разі визнання ОСОБА_6 винним, йому може загрожувати позбавлення волі строком від трьох до семи років, тому з метою уникнення відповідальності останній може безперешкодно виїхати за межі міста Олександрії або Кіровоградської області. Окрім того, на даний час ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який проходить службу на посаді кухаря військової частини НОМЕР_1 та з 04.12.2024 року покинув самовільно територію військової частини, тому за для уникнення відповідальності ОСОБА_6 може безперешкодно під приводом проходження служби покинути територію міста та області.

Ризик незаконно впливати на свідків та потерпілу, з метою уникнення покарання, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що у разі підозрюваний знає особисто свідків та потерпілу, про що відомо з їх показів, окрім того підозрюваному відомо, які свідчення вони дали під час досудового розслідування (копія протоколів допиту свідків додано до вказаного клопотання), тож з метою зміни ними показів та уникнення відповідальності може впливати на них.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ризик незаконного впливання на свідків у кримінальному провадженні п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що отримавши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний володітиме інформацією стосовно характеризуючи, у тому числі біографічних даних свідків, які надали органу досудового розслідування показання, які доводять його причетність до скоєння кримінального правопорушення.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення обґрунтовані обставини, що перешкоджають органу досудового розслідування уникнути ризиків без застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що у разі обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Суд переконаний у необхідності застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Вказані обставини в сукупності свідчать про існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Захисником та підозрюваним не наведено таких доводів, які б нівелювали існування вказаних вище ризиків. Відтак і їх доводи щодо можливості застосування більш м`якого виду запобіжного заходу спростовуються зазначеними вище обставинами.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що стороною захисту на обґрунтування своєї позиції, не надав письмових доказів.

Таким чином з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи є не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Доказів про неможливість утримання ОСОБА_6 в умовах слідчого ізолятора суду не надано.

Згідно ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання від 18.12.2024 року ОСОБА_6 фактично затримано 18.12.2024 року о 06 год. 20 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, у межах кримінального провадження №0001871 від 18.12.2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 18.12.2024 року.

20.12.2024 року ОСОБА_6 було вручено повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 та частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_15 спричинив смерть людини, слідчий суддя розмір застави не визначає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 371, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення Олександрійського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 18.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001871, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263 та частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Початок строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18.12.2024 року.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 15.02.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_4 та прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді в повному обсязі виготовлена 24.12.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_16