УХВАЛА

24 січня 2025 року

м. Київ

справа № 212/1970/18

провадження № 51-265ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від

26 лютого 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 2 роки та на підставі ст. 52, 54 КК позбавлено його спеціального звання - старший сержант поліції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року вищезазначений вирок в частині призначення ОСОБА_5 покарання залишено без змін.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Касаційного кримінального суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про зміну вищезазначених судових рішень стосовно ОСОБА_5 в частині призначення покарання, а саме, застосування до останнього положень ст. 75 КК.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК, потерпілий або його законний представник чи представник має право подати касаційну скаргу у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ним у суді першої інстанції. Проте, у касаційній скарзі потерпілого ОСОБА_4 не обґрунтовано, яким чином заявлені вимоги стосуються його інтересів. Крім того, як убачається з копії оскаржуваного вироку, під час судового засідання у суді першої інстанції потерпілий просив призначити ОСОБА_5 покарання, аналогічне тому, яке просив прокурор.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанції в межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі належного обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3