КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюпершого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001123, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Святошинського районного суду м. Києва за ст. 390-1 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 більш суворим за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано його періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 13.01.2022 та 02.12.2022 вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП; в період з 20.06.2022 по 10.11.2022 неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно своєї бабусі ОСОБА_8 , за що був притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП; крім того 08.02.2022, 23.02.2022, 09.12.2022, 11.01.2023, був неодноразово на підставі постанов суду в порядку ст. 22 КУпАП звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (за малозначністю діяння, суд обмежувався усним зауваженням), діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 Конституції України, згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», належних висновків для себе не зробив і 05.03.2023 близько 15:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, повторно вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї бабусі ОСОБА_8 .

Так, 20.06.2022 року близько 10.00 год.ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт зі своєю бабусею ОСОБА_8 , в ході якого висловлював в адресу останньої словесні образи, навмисно спричинив бабусі емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, згідно постанови суду від 04.07.2022).

Крім цього, 27.09.2022 близько 16.00 години ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою та ображав свою бабусю ОСОБА_8 , чим вчинив домашнє насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, згідно постанови суду від 26.10.2022).

Крім цього, 10.11.2022, близько 20.00 години, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , повторно влаштував сварку із своєю бабусею ОСОБА_8 , в ході якої словесно ображав її, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої (притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, згідно постанови суду від 01.12.2022).

Крім цього, ОСОБА_6 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив і 05.03.2023, близько 15.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи систематично, умисно, вчинив психологічне насильство щодо своєї бабусі ОСОБА_8 , а саме: під час словесного конфлікту, незважаючи на її похилий вік, будучи агресивно налаштованим, висловлював в адресу ОСОБА_8 словесні образи, використовуючи нецензурну лайку, принижуючи її честь і гідність та погрожуючи фізичною розправою. Внаслідок вказаних протиправних діянь ОСОБА_6 завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Отже, ОСОБА_6 систематично вчиняв відносно своєї бабусі ОСОБА_8 дії психологічного насильства, що виражались у словесних образах з використанням нецензурних висловлювань, приниженні її честі і гідності, залякуванні, погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдавав систематичні психологічні страждання ОСОБА_8 .

Багаторічна стресова сімейна ситуація, обумовлена діями ОСОБА_6 , в тому числі і в період часу з 23.02.2022 по 09.12.2022, стала для потерпілої психотравмуючою, викликала формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з тривожністю, погіршеним настроєм, страхом за здоров`я та безпеку, які за виразністю досягають ступеня психічного розладу (встановлено психіатричний діагноз у вигляді змішаної тривожно-депресивної реакції в межах розладу адаптації F43.12 згідно з МКХ-10) і спричинили істотне погіршення її соціального функціонування та суттєве зниження якості життя.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2023 скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 виконувати самостійно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що жодних об`єктивних даних, які дозволяли би правомірно застосувати до ОСОБА_6 інститут звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням в ході судового розгляду не отримано. Натомість про підвищений рівень суспільної небезпечності особи обвинуваченого свідчать обтяжуючі покарання обставини: вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, при призначенні ОСОБА_6 остаточного покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, суд не мав жодних підстав длязастосування принципу поглинення покарань, який в даному випадкузастосований бути не може. Так, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не досліджувалися судом за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли би істотно вплинути на висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, колегія суддів не вбачає.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як убачається із матеріалів справи, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України - 2 (два) роки обмеження волі.

Водночас, враховуючи фактичні обставини справи, те, що вчинене кримінальне правопорушення є нетяжким, фізичного насильства до потерпілої не застосував, обвинувачений ОСОБА_6 протягом тривалого часу після події проживає окремо від бабусі, родинні відносини між ними налагодилися; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем його проживання, а тому звільнив його відбування з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З огляду на те, що обвинувачений зробив для себе належні висновки, щиро розкаявся, проживає окремо від бабусі та примирився з бабусею, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, а тому висновки суду першої інстанції про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині - неспроможними.

Водночас, враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за яке його засуджено оскаржуваним вироком, ОСОБА_6 вчинив 05.03.2023 до ухвалення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023, яким його було засуджено за ст. 390-1 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023, підлягає самостійному виконанню, як про це обґрунтовано вказав прокурор.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнитичастково, вирок змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2023 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України виконувати самостійно.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/1945/2024

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1