КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/789/24
Провадження № 1-кп/391/42/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка кримінальне провадження № 0000389 від 13.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Диківка Знам`янського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого асистентом фізичного терапевта в КНП «КОЛ КОР», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчиненому за наступних, встановлених під час досудового розслідування, обставин.

12.07.2024 ОСОБА_3 керуючи легковим автомобілем марки «ВАЗ 2105» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по насипній дорозі неподалік домоволодіння 280 по вул. Набережній в смт. Компаніївка Кропивницького району, грубо порушуючи п.31.4.5 (г) ПДР України, а саме: забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані та неошиповані, морозостійкі та не морозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів, не розрахувавши швидкість та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не врахувавши дорожніх умов, був неуважним, не слідкував за керуванням транспортного засобу, не вибрав безпечної швидкості руху, порушуючи пункти 12.1, 2.3 (б) ПДР України втратив контроль над керуванням транспортного засобу, в результаті чого допустив зіткнення з електроопорою, яка знаходилась на узбіччі з лівого боку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 689 від 14.09.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, які відностяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково, а саме обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди визнав в повному обсязі, однак не визнав факт перебування під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що 12.07.2024 перебував на роботі в м. Кропивницькому, а потім зустрівся з братом на автовокзалі, після чого на власному автомобілі ВАЗ 2105 разом поїхали в смт. Компаніївка. Близько 16-30 год. рухаючись по насипній дорозі в смт. Компаніївка почув скрежет метала та почав гальмувати, авто повело вліво та стало некерованим, в результаті чого здійснив наїзд на електроопору. Коли вийшов з авто, побачив, що колеса вивернуті та вилетіло лобове скло. Після прибуття працівників поліції він продув алкотест Драгер, однак з результатом його не ознайомили. Вказав, що збитки пошкодженої електроопори відшкодував в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_3 є його рідним братом. Приблизно 12 -15 липня 2024 року, точної дати не пам`ятає, після 16-00 год. вони з братом рухались на автомобілі ВАЗ 2105 по вул. Леніна в смт. Компаніївка приблизно 50 км/год, звернули на грунтову дорогу і він почув характерний звук метала, автомобіль повело в ліву сторону. ОСОБА_3 став гальмувати, однак авто стало некерованим, внаслідок чого вони здійснили наїзд на електроопору. ОСОБА_3 перебував за кермом, а він сидів поряд на передньому пасажирському сидінні. Ознак алкогольного сп`яніння у брата не було. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та проходив лікування, однак жодних претензій до брата не має, вважає брата не винним, оскільки ДТП, на його думку, було наслідком несправності автомобіля, що виникла під час руху. Просив закрити кримінальне провадження відносно брата.

Допитаний судом свідок ОСОБА_7 показав суду, що працює інспектором з реагування патрульної поліції та влітку 2024 виїзджав на ДТП, яка сталася за участю ОСОБА_3 . За повідомленням автомоль ВАЗ білого кольору здійснив наїзд на електроопору. На місці ДТП було дві особи: ОСОБА_3 (водій) та ОСОБА_6 (пасажир). ОСОБА_6 скаржився на біль в руці, тому він викликав швидку медичну допомогу, яка доправила його до лікарні. Приблизно через годину лікар по телефону повідомив, що ОСОБА_6 забій плеча і грудної клітини. Вказав, що у ОСОБА_3 були ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота і він був збуджений. На місці було прийнято рішення провести ОСОБА_3 медичний огляд за допомогою алкотестера «Драгер» 6810, на що останній погодився. Тест виявився позитивним, тому відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушенняза ч.1 ст. 130 КУпАП. Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в акті огляду на стан сп`яніння була допущена помилка, а саме вказано ім`я « ОСОБА_8 ». В той же день ОСОБА_6 самостійно звернувся до обласної лікарні, де у нього виявили перелом. Після цього на місце ДТП викликали слідчо-оперативну групу.

Стороною захисту заявлено клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 ст.286-1 КК України на ч.1 ст.286 цього ж Кодексу, а також клопотання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Потерпілий підтримав клопотання сторони захисту, просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити в зв`язку з примиренням, наголосив, що жодних претензій до свого брата не має, шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Прокурор проти задоволення клопотань захисника заперечила, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на показання свідка ОСОБА_7 , який стверджував про наявність у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння.

Здійснюючи оцінку правової кваліфікації вчиненого обвинуваченим діяння, встановлено, що її оспорення стороною захисту пов`язано виключно з наявністю у ОСОБА_3 стану алкогольного сп`яніння.

При цьому, відповідно до положень ст.ст. 91 і 92 КПК України обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

На підтвердження вини ОСОБА_3 прокурором були надані наступні матеріали кримінального провадження, а саме:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000389 від 13.07.2024 по факту ДТП, яке сталось 12.07.2024 по вул. Набережна в смт. Компаніївка за участю автомобіля ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який допустив зіткнення з електроопорою.

- постанову про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 13.07.2024 відповідно до якої змінено кримінально-правову кваліфікацію у кримінальному провадженні з ч.1 ст. 286 КК України на ч.1 ст. 286-1 КК України.

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.07.2024 із доданими схемою місця ДТП та фото таблицею, відповідно до якого відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 2105 з електроопорою, а також зафіксовано локалізацію пошкоджень транспортного засобу;

- довідку КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 12.07.2024, відповідно до якої ОСОБА_6 звертався до КНП «КОЛ КОР» з приводу надання медичної допомоги, встановлено діагноз перелом плечової кістки;

- роздруківку результату тесту, проведеного з використанням спеціального технічного приладу «Drager», результат 1,05 проміле, де рукописним текстом зазначено « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », друкований текст не читаємий;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, результати огляду на стан сп`яніння та особа стосовно якої проводився огляд ОСОБА_6 ;

-схему місця ДТП, яка сталася 12.07.2024 о 20.20 год. в смт.Компаніївка по вул. Набережна, 280, на якій позначено місце розташування автомобіля ВАЗ 2105, місце зіткнення, 2 опори ЛЕП, напрямок руху автомобіля. Вказана схема не містить підпису поліцейського, який її склав, також відсутні підписи учасників пригоди;

- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого автомобіль ВАЗ 21051 реєстраційний номр НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 ;

-постанову про визнання речовими доказами та передачу речових доказів на зберігання від 13.07.2024 року, відповідно до якої легковий автомобіль марки ВАЗ 21051 реєстраційний номр НОМЕР_1 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні та залишено на зберігання на території майданчика зберігання тимчасово-затриманих транспортних засобів, за адресою: м.Кропивницький, проспект Інженерів,1;

-ухвалу слідчого судді Кіроввського районного суду м.Кіровограда від 15.07.2024 року про накладення арешту з забороною розпоряджатись та користуватись автомобілем ВАЗ 21051 реєстраційний номр НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 та фактичним володільцем ОСОБА_3 ;

-копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 10464 КНП «КОЛ КОР» від 19.07.2024, з якої встановлено, що ОСОБА_6 перебував та стаціонарному лікуванні травматологічного відділення з 12.07.2024 по 19.07.2024 з діагнозом: Закритий перелом в/3 правої плечової кістки;

-розписку ОСОБА_6 від 20.07.2024 про відсутність претензій до водія ОСОБА_3 по факту ДТП та відшкодування всіх матеріальних, моральних та фізичних збитків в повному обсязі;

-висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/9326-ІТ від 14.08.2024 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого на момент експертного огляду рульове керування та ходова частина автомобіля ВАЗ 2105 номерний знак НОМЕР_1 знаходилися в непрацездатному стані, робоча гальмова система знаходилася в працездатному стані. В ході експертного огляду було встановлено, що на передній вісі автомобіля встановлені шини різних моделей з різними малюнками протектора, що згідно з вимогами п.31.4.5 «г» ПДР України забороняється експлуатація транспортного засобу;

-висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/10419-ІТ від 26.09.2024 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого можливо заключити, що первинне контактування (наїзд) автомобіля ВАЗ 2105 номерний знак НОМЕР_1 з перешкодою у вигляді електроопори, мав місце в передній лівій частині кузова транспортного засобу;

- висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/112-24/12140-ІТ від 26.09.2024 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого водій автомобіля ВАЗ 2105 ОСОБА_3 (так прізвище вказано у висновку експерта) повинен був діяти згідно з технічними вимогами п.п.2.3(б), 12.1 та 12.4 ПДР України, мав можливість запобігти виникненню ДТП, виконавши технічні вимоги п.п.2.3(б), 12.1 ПДР України, в діях водія вбачаються невідповідності технічним вимогам п.п.2.3(б), 12.1 ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням події ДТП;

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.09.2024, а саме медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , яка була вилучена на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.08.2024;

-висновок судово-медичної експертизи № 689 від 14.09.2024, відповідно до якого згідно наданої медичної документації у ОСОБА_6 малось тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, яке відноситься до категорії середньої ступені тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу, могло утворитись при самих різноманітних обставинах, в тому числі і при обставинах ДТП;

-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 ;

-копію квітанції АТ КБ «ПриватБанк» від 19.07.2024 на суму 9451,39 грн, сплаченої ОСОБА_3 згідно рахунку № 417981 від 18.07.2024 Компаніївські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» за ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженої залізобетонної опори № 171ПЛ-10кВ Л-10 в с. Компаніївка;

Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

На підтвердження перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння прокурором було надано роздруківку результату тесту, проведеного з використанням спеціального технічного приладу «Drager», результат 1,05 проміле, де рукописним текстом зазначено « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », друкований текст не придатний для читання; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, результати огляду на стан сп`яніння та особа стосовно якої проводився огляд ОСОБА_6 .

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд вважає їх неналежними та звертає увагу, що з роздруківки результату тесту, проведеного з використанням спеціального технічного приладу «Drager» неможливо встановити точну дату та час проведеного огляду на стан сп`яніння, а згідно наданого акту огляд на стан сп`янніння проведено відносно потерпілого ОСОБА_6 , а не обвинуваченого ОСОБА_3 , що викликає сумніви у їх достовірності.

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Однак, огляд ОСОБА_3 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився, що є порушенням п.8 розділу І Інструкції.

Крім того, вказані докази вже були предметом оцінки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактом складання протоколу від 12.07.2024 відносно ОСОБА_3 , згідно з яким останній 12.07.2024 о 18-30 год керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н. НОМЕР_1 в смт Компаніївка по вул. Набережна, 280 в стані алкогольного спя`ніння. Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27.08.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому судом встановлено, що огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням встановленої ст. 266 КУпАП процедури огляду, тому вважається недійсним.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, а потерпілий показав, що не бачив у ОСОБА_3 ознак сп`яніння та не чув від нього запах алкоголю.

Показання свідка ОСОБА_7 щодо перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння є протилежними до показань потерпілого ОСОБА_6 , який також був учасником події, та не підтверджуються іншими належними доказами. Крім того, свідок ОСОБА_7 не є експертом, спеціалістом, іншим фахівцем, кваліфікованим визначати стан сп`яніння особи за зовнішніми ознаками, тому його показання є лише оціночним судженням (припущенням), що не може бути належним доказом стану сп`яніння особи та не може бути покладено в основу при кваліфікації дій обвинуваченого.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення не надано.

Сторона обвинувачення не спростувала вищевикладені показання потерпілого та обвинуваченого, поза розумним сумнівом не довела, що обвинувачений ОСОБА_3 на час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, надаючи оцінку сукупності усіх наданих сторонами доказів, з урахуванням положень ч.4 ст.17 КПК України про те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи, суд вважає недоведеною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому прокурор не скористався наданим йому правом зміни обвинувачення шляхом зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

Викладене зумовлює потребу суду реалізувати право, передбачене ст. 337 КПК України, в зв`зку з чим з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 на ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому суд враховує окреслені у ч.3 ст.337 КПК України межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину, а саме те, що зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч.4 ст.286 КПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею ст. 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування йому завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Закон не пов`язує можливість застосування правил ст. 46 КК України із визнанням особою вини. Обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Право на примирення у ст. 46 КК України - це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

А тому саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Вказані обставини наведені у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №439/397/17.

Так, судом дії обвинуваченого ОСОБА_3 перекваліфіковані з ч. 1 ст. 286-1 КК України на ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого кримінального правопорушення, що дає змогу застосовувати норми ст. 46 КК України.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувався, потерпілим у даному кримінальному провадженні є його рідний брат ОСОБА_6 , на теперішній час сторони кримінального провадження примирилися та потерпілий не має жодних претензій до обвинуваченого, відповідно до висунутого обвинувачення крім вказаного потерпілого інших осіб не вказано, ОСОБА_3 відшкодовано збитки Компаніївській ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» у повному обсязі, більше нікому збитків не заподіяно, шкоди не завдано.

Факт відшкодування збитків та примирення підтвердив в судовому засіданні особисто потерпілий ОСОБА_6 .

У зв`язку із вищевикладеним та надходженням від обвинуваченого та потерпілого згоди на закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Примирення обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою, яка дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Тому процесуальні витрати, пов`язані із проведенням ряду експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 15.07.2024 року накладено арешт на автомобіль ВАЗ 21051 реєстраційний номр НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 та фактичним володільцем ОСОБА_3 . Враховуючи, що провадження по справі закривається - арешт підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 373-374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.1 ст.286-1 КК України на ч.1 ст.286 КК України.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження № 0000389 від 13.07.2024 року закрити.

Скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 15.07.2024 року арешт на автомобіль ВАЗ 21051 реєстраційний номр НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 та фактичним володільцем ОСОБА_3 .

Речові докази по матеріалам кримінального провадження: автомобіль марки ВАЗ 21051 реєстраційний номр НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 , як володільцю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 7067 грн 95 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1